289 



A kitóduló nedvektől és vértől a környező 

 tollacskák összetapadva, a sebek peremét 

 jelentékenyen kiemelték s valóságos kis töl- 

 cséralakot kölcsönöztek azoknak, annál is 

 inkább, mert nyilasuk a legtöbb esetben 

 annyira nyitott volt, hogy pl. a fejen a puszta 

 koponyacsontok fehérlettek elő, úgy szintén a 

 szárnyak némely sebe is a csontokig hatolt. 

 Némely helyen, különösen a fejen ezek a 

 tölcsérek egész csoportokat alkottak szorosan 

 egymás mellett. A mi elhelyezésüket illeti, az 

 jobbára a fejre, nyakra, hátra és szárnyakra 

 szorítkozott, de a mellen sem hiányoztak 

 némelyiknél és mindig a tolidülőkön, bizony- 

 ságául annak, hogy a csupasz fiókákon is a 

 kibúvó tollak helyén támadhatták meg a leg- 

 könnyebben az apró kukaczok a bőrfelületet. Két 

 Motacillát fölbonczoltam és azt találtam, hogy 

 a kukaczok sohasem hatoltak be az izmokba, 

 csupán a bőr alatt tartózkodtak, szorosan a 

 sebek közelében, s úgylátszik a bőralatti lym- 

 phából táplálkoztak. 



Számuk azonban, tekintettel a fiókák arány- 

 lag kis testére, jelentékeny volt, a mennyiben, 

 némelyiken 18—20 ilyen sebet találtam, s 

 szívósságuk valósággal bámulatos, mert el- 

 tekintve a kukaczok által okozott fájdalomtól 

 és nedvveszteségtől, az egész fészekalj anyá- 

 nyivá fejlődött, bár az elég nagy sebek által 

 a bőrfelület is jelentékenyen megrongálódott. 

 Sőt egyelőre három példányt kalitkában t:irtva, 

 azt tapasztaltam, hogy azok az első napokban 

 annyira normális állapotban voltak, mintha 

 egyáltalán semmi bajuk sem lenne. A ne- 

 gyedik és ötödik napon azonban talán azért, 

 mert az általam nyújtott rovartáplálék nem 

 volt megfelelő, mind a három elpusztult. 



Érdekes, hogy a míg az emberen az orvosi 

 gyakorlatban Dr. Erich Peipiîr szerint, a ki 

 ,, Fliegenlarven als gelegentliche Parasiten des 

 Menschen" czinimel gyűjtötte össze az irodalom 

 erre vonatkozó adatait, 57 légyfaj lárváit figyel- 

 ték meg, addig ornithologiai vonatkozással ;ilig 

 akad adat. A „Katalog der Paläarktischen 

 Dipteren" egyedül a Protocalliphora azurea 

 Fall.-fóI enditi. hogy az Aìithua pratensis L. 

 Aquila XVT 



Die benachbarten Federchen von den her- 

 aus([uellenden Säften und Blute zusammen- 

 gekleistert, hoben den Rand der Wunden in 

 grösserem Masse hervor und verliehen den- 

 selben die Gestalt eines Trichters und dies 

 nmsomehr, da ihr Eingang in den meisten 

 Fällen so sehr klaffte, dass z. B. am Kopfe 

 die nackten Schädelknochen hervorleuchteten ; 

 auch einige Wunden der Flügel reichten bis 

 zu den Knochen. An einigen Stellen, beson- 

 ders am Kopfe bildeten diese Trichter ganze 

 Gruppen gedrängt nebeneinander. Was ihre 

 Placierung anbelangt so beschränkte sich 

 dieselbe meistens auf den Kopf, Hals, 

 Rücken und Flügel, aber sie fehlten bei 

 manchen auch an der Brust nicht und waren 

 immer auf den Federtluren angeordnet, ein 

 Beweis, dass die kleinen Larven auch auf 

 den nackten Jungen an den hervorsprossen- 

 den Fedeistellen am leichtesten die Haut 

 angreifen konnten. Ich sezierte zwei Mota- 

 cillen und fand, dass die Larven niemals in 

 die Muskeln vordrangen, sondern nur unter 

 der Haut unmittelbar neben den Wunden 

 sich aufliielten und wie es scheint sich von 

 der Lymphe unter der Haut nährten. 



Ihre Zahl war aber in Anbetracht des kleineu 

 Körpers der Jungen verhältnismässig gross, 

 da ich an einigen 18—20 solcher Wunden 

 fand und die Zäliigkeit der Jungen istwirk- 

 licli bewunderungswürdig, denn von dem 

 durch die Marien verursachten Schmerz und 

 dem Säfteverluste abgesehen, wuchs das 

 ganze Gelege gross, trotzdem auch die Haut- 

 oberfläche durch die ziemlich grossen Wun- 

 den defekt wurde. Ja ich fand, drei Exem- 

 plare vorläufig im Käfig haltend, dass diese 

 in den ersten Tagen in einem derartig nor- 

 malen Zustande waren, als ob ihnen über- 

 haupt gar nichts fehlte. Aber am vierten und 

 fünften Tage vielleicht darum, weil das durch 

 mich gereichte lusektenfutter nicht entsprach, 

 starben alle drei Vögel. 



Es ist interessant, dass während die ärzt- 

 liche Praxis am Menschen nach Dr. Erich 

 Peiper, der unter dem Titel „Fliegenlarven 

 als gelegentliche Parasiten des Mensclien" 

 die hierher gehörigen Angaben der Lite- 

 ratur zusammenstellte, 57 Fliegenlarven 

 nachwies, man auf ornithologischem Ge- 

 biete kaum einer Angabe begegnet. Der 

 „Katalog der Paläarktischen Dipteren" er- 



37 



