305 



hatjuk, hog-v liazánkbaii ebben az esztendőben 

 nem volt valami szokatlan Ijőséfies tdboz- 

 termés s mint az adatukból láthatják, sok 

 helyen noni is a fenyőerdőket vagy legalább 

 fenyőfákat keresték fel, hanem ellenkezőleg, 

 a kertek gyümölcsfáin pusztították a rovaro- 

 kat, tehát hamarosan feltalálták magokat. 

 Ebből következik az is, hogy tömeges fósz- 

 kelési helyeiken, fent északon sem vetik meg 

 a rovartáplálékot, jóllehet újabban egyesek 

 ezt már ab ovo kétségbe akarták vonni. 



Greschik Jenő. 



Oriiitliologiai jegyzetek a Szepe.sségböl. 



Érdekes és szép új vendége volt ez évben 

 a Szepesség madárvilágának. A fehérkörmü 

 vércse {('ercfineis cencliris Naum.) látogatta 

 meg ŐS5ZÍ elvonulása alkalmával. Még pedig 

 nem is egyes számban, hanem mindjárt csa- 

 patosan. Késmárkon aug. 15-én lőttek egy 

 példányt. Szept. 1-éii pedig Hankú Béla úr 

 a következő értesítést küldte be intézetünk- 

 nek: „Egynéhány nap óta a Poprád-Szepes- 

 tapolcza és virágvölgyi erdő között elterülő 

 mezőkön és főleg réteken kb. 25 tagból álló 

 fehérkörmü vércse csapat tartózkodik. A csa- 

 patot aug. 26-án észleltem először, de lehet, 

 hogy már régebben itt tartózkodik. Egy réten 

 levő száraz fán töltik az éjt s nappal csa- 

 patosan kószálnak, vagy szarkák és szürke 

 varjak társaságában a réteken bogarásznak. 

 Egyszer a táviródrótokon ülve is láttam őket. 

 Egj'et lelőttem közülök, begye csupán rova- 

 rokkal volt megtömve. Lábát és csőrét mel- 

 lékelem." — Ez volna tehát e kiváltkép- 

 pen déli fajnak legészakibb előfordulása ha- 

 zánkban. 



Nov. 15-én este 7 órakor pedig itt még 



sohasem észlelt óriási csapatokban vadludak 



szelték át a levegőt Lőcse felett, EK irányt 



tartva. Ugyan e na])on egy szárnyaszegzett 



Afniila .\VI. 



heuer etwas weit sich erstreckenden Streif- 

 zuge. Im aligemeinen kann mau sagen, dass 

 in Ungarn heuer kein überaus reiches Zapfen- 

 jahr war und wie wir es aus den Daten 

 seilen, suchten sie an vielen Stellen auch 

 nicht die Nadelwälder, oder wenigstens Na- 

 delbäume auf, sondern im Gegenteil, vertilg- 

 ten an den Obstbäumen der Gärten Insekten, 

 passten sich also den Verhältnissen schnell 

 an. Es folgt hieraus, dass sie auch in ihrem 

 häutigeren Nistgebiete, oben im Norden, In- 

 sektennahrung nicht verschmähen, obzwar 

 neuerdings einzelne dies schon ab ovo be- 

 zweifeln wollten. 



Eugen Greschik. 



Ornîthologisches aus der „Szepesség". 



Ein interessanter und schöner neuer Gast 

 besuchte heuer die Ornis der „Szepesség". 

 Der Rötelfalke {Cerclmeis cenchris Naum.) 

 machte während seines Herbstzuges hier Halt. 

 Und zwar nicht nur ein Exemplar, sondern 

 gleich ein ganzer Flug. Bei Késmárk wurde 

 am 15- August ein Exemplar geschossen. Am 

 1. September wiederum sendete Herr Biîi.a 

 Hankó folgende hierhergehörende Notiz un- 

 serem Institute ein: „Seit einigen Tagen 

 hält sich auf den Feldern und besonders auf 

 den Wiesen zwischen Poprád-Szepestapoicza 

 und dem Virágvölgyer Wald ein aus 25 Stück 

 bestehender Flug der Rötelfalken auf. Den 

 Fing beoliachtete ich zum erstenmale am 

 25. August, aber es ist möglich, dass sie 

 schon länger hier sind. Die Nachtndie hal- 

 ten sie auf einem trockenen Baimi auf einer 

 Wiese, tagsüber streichen sie umher oder 

 suchen auf den Wiesen in Gesellschaft der 

 Elstern oder Nebelkrähen nach Käfern. Ein- 

 mal sah ich sie auch auf den Telegraphen- 

 drähten sitzen. Ein Stück schoss ich herab, 

 der Kropf war mit lauter Insekten angefüllt. 

 Den Fuss und den Schnabel lege ich bei". 

 — Dieser Fall wäre also das nördlichste 

 Vorkommen dieser ausgesprochen südlichen 

 Art in Ungarn. 



Am 15. November, abends 7 Uhr sind 

 über Lőcse unzählige, hier noch nie in sol- 

 cher Menge gesehene Scharen von Wildgän- 

 sen in NO. -Richtung durchgezogen. Am sel- 

 bigen Tage wurde ebenfalls in Lőcse ein 

 flügellahmer Nordseetaucher (Gavia septen- 



39 



