307 



lúd közt volt egy sárgalábú hússziiifl csoiii 

 j)('']flány, melyet nem ismerek. Vadászom 

 „öszvér hid"-iiak mondta.' A feliérfarkú ölyv 

 úgy látszik elvonult már. 



SzoM.iAS Gusztáv. 



.>Iero|»s iiplaster L. -telep a títeli feiisíkoii. 



A keleti pompában ragyogó tollazatával any- 

 nyira feltűnő „méhmadár" , a hogyan Titel 

 vidékének magyarsága nevezi a Merops apia- 

 stcr-t, az 1908. és 1909. évben fészkelt a titeli 

 fensiknak a Tisza felé eső magas és mere- 

 dek, úgyszólván megközelíthetetlen ])artjai- 

 ban. Az első évben 400 — 500 párra becsül- 

 tem a fészkelők számát, a melyek végig az 

 egész fensikon több kisebb telepre voltak 

 széjjelszórva. Legnépesebb volt a Perkovácz 

 szállás — most téglagyár — mellett levő 

 telep. 1909-ben feltűnően kisebb volt a szá- 

 muk, úgy hogy az imént emiitett telepen 

 mindössze 25 — 30 pár fészkelt. 



A rendkívül feltűnő apadásnak részben 

 tényleg az a nagy üldözés az oka, a mely- 

 nek úgy a méhészek, mind pedig egyes pus- 

 kások részéről ki van téve, de ez a körül- 

 mény egymagában véve még nem elegendő 

 magyarázat, mert evvel szemben az éven- 

 kénti természetes szaporulat is igen tetemes 

 lehet. A tojások és fiókák ugyanis szinte 

 hozzáférhetetlenek, mert a fészkek kiásásá- 

 nak körülményes munkája a legtöbb helyen 

 úgyszólván csak életveszélylyel végezhető a 

 meredek s folytonos leomlással fenyegető 

 partokban. A keltés tehát szinte teljes mér- 

 tékben biztosítva van. 



Ezekután még csak a táplálkozási viszo- 

 nyok kedvezőtlen voltával lehetne elfogad- 

 hatóan megmagyarázni a feltűnő apadást. 

 Erre vonatkozólag igen beható és pontos 

 megfigyeléseket gyűjthettem, mert a madarak 

 táplálkozási területe a Tiszának a teleppel 

 szemben fekvő partján elterülő vadászterüle- 

 temen volt, a hol állandóan nagy csapatokban 

 figyeltem meg őket. Érdekes dolog, hogy a 

 méhesekhez csak akkor jött, a mikor huza- 

 mosabb ideig tartó esőzés és hűvös időjárás 

 után másnemű tápláléka eltűnt. Igaz. hogy 



' Valószínűleg az Anser albifrons Scop. ozitlei fia- 

 tal példánya. Kir. M. 0. K 



farbigem Schnabel, welches mir unbekannt ist. 

 Mein Jäger nannte sie „Bastardgans".' Der 

 AiUerhussard ist, wie es scheint, weggezogen. 



Gustav v. Szomjas. 



Merops apiaster L. - Kolonie am Pla- 

 teau in Titel. Der durch sein in orientali- 

 scher Pracht glänzendes Gefieder so auf- 

 fallende Bieneiifresser nistete in den Jaliren 

 1908 und 1909 in den gegeu den TiszaHuss 

 abfallenden hohen, steilen und fast unzugäng- 

 lichen Abilängen des Plateaus von Titel. Im 

 ersten Jahre schätzte ich die Anzahl der 

 Brutpaare auf 400—500; dieselben waren 

 auf der ganzen Länge des Plateaus in meh- 

 rere kleinere Kolonien verteilt. Am volkreich- 

 sten war die Kolonie neben dem Perkovácz 

 Meierhofe, wo sich jetzt eine Ziegelei befin- 

 det. Im Jahre 1909 war ihre Anzahl viel 

 geringer, so dass in der oben erwälmten 

 Kolonie insgesamt nur 25 — 30 Paare brü- 

 teten. 



Die Ursache dieser auffallenden Vermin- 

 derung ist teilweise tatsäciilich die grosse 

 Verfolgung, welcher der Vogel seitens der 

 Imker und einzelner Gewehrtragender aus- 

 gesetzt ist, doch ergibt dieser Umstand allein 

 noch keine genügende Erklärung, indem die- 

 sen gegenüber auch der jährliche Zuwachs 

 wirklich bedeutend sein muss. Die Eier und 

 Jungen sind nämlich fast unerreichbar, in- 

 dem das umständliche Ausgraben der Nester 

 an den meisten Stellen infolge der steilen 

 und stetig mit dem Einstürze drohenden Ab- 

 hängen nur mit Lebensgefahr vollzogen wer- 

 den kann. Die Brut ist daher fast vollkom- 

 men gesichert. 



Es könnte daher diese aufl'allende Ab- 

 nahme nur durch die ungünstigen Ernährungs- 

 verhältnisse in annehmbarer Weise erklärt 

 werden. Diesbezüglich konnte ich sehr ein- 

 gehende und genaue Beobachtungen anstellen, 

 indem sich das Nalirungsgebiet der Vögel 

 am entgegengesetzten Ufer des Tiszaflusses 

 auf meinem Jagdgebiete befand, wo ich sie 

 ständig in grossen Flügen beobachten konnte. 

 Es ist eine interessante Erscheinung, dass 

 sie nur dann die Bienenstände bestürmten, 



') Wahrscheinlich ein diesjähriges junges Exemplar 

 von Anser albitVoiis Sc(jp. Königl. U. 0. C. 



39* 



