353 



NECROLOGUS. 



Pfennigberger József. 



1838—1909. 



1909 ápr.21-én rövid szenvedés után haltnieg 



Pkiínni(íber(jp.r Józsei-% Friqyks magyar királyi 

 lierczeg, osztrák főherczeg erdötanácsosa, 

 Villányban, hová 40 éves, sokszor méltatott 

 szolgálat után vonult vissza. Az Ég ura előtt 

 Pfennigbeuger mindenek előtt vérbeli vadász 

 volt, ki gondos tevékenységével a bellyei 

 klasszikus szarvasteriiletet és a ürávafokot 

 legmagasabb fokra fejlesztette, úgy hogy ott 

 nem kisebb ember, mint II. Vilmos császár 

 teljes megelégedettséggel vadászott. 



PKRNNiGBERGERnek azonbau kiilönl)en is nyilt 

 és éles szeme volt a természet jelenségeinek 

 megfigyelésére, melyről a Bét-múzeum tanús- 

 kodott. A m. kir. Ornithol. Központnak évek 

 hosszú során át finom, biztos és rendkívül 

 pontos megfigyelője és levelező tagja volt. 



A különböző folyóiratokban és az „Aquilá- 

 ban" megjelent közleményei állandó emléket 

 biztosítanak számára. 



Áldí 



as poraira : 



Meszleni Meszleny Benedek. 



Java férfikorában, alig ötvenöt esztendőt 

 érve el halt meg 1909 deczember 13-án 

 Meszleni Meszi.f.ny Benedek Velenczén Fejér me- 

 gyében levő úri házában, közvetlenül a hasonló 

 nevű ornithologiailag oly érdekes tó jjartján, 

 melynek önkéntes buzgó és odaadó „madár 

 őre és védője" volt. 



A mikor majd a jövő tavaszszal ismét föl- 

 hangzik a kis fülemile sitke nászéneke kis- 

 ded fészke mellett, ha ismét hangos lesz a 

 tó partja a nádi tücsökmadarak pirrcgésétől 

 és újból megszállják népes telepüket a danka- 

 sirályok, a melyek talán az Atlanti-tenger partja 

 mellől tértek ide vissza, már nem láthatja 

 őket odaadó védelmezőjüknek a barátságos 

 vendégszerető úriház ablakából kitekintő szeme. 



A sudár törzset, mely százesztendős kort 

 Ígért, idő előtt és kimondhatatlan szenvedések 

 Aquila XVI. 



Josef Pfennigberger. 

 1838-1909. 



Am 21. April 1909 starb nach kurzem 



Leiden der Forstrat des königlieh ungarischen 

 Prinzen, österreichischen Erzherzogs Friedrich, 

 JosREf Pfennigberger in Villány, wohin er sich 

 nach vierzigjähriger, vielfach gewürdigter 

 Dienstzeit zurückgezogen hatte. Vor dem Ant- 

 litze des Herrn des Weltalls, war Ppennigbrrqer 

 vor allem ein hirschgerechter Jäger, unter 

 dessen Obsorge des klassische Hirschgrund 

 von Bellye und dem Draueck aufs höchste 

 gedieh, so dass dort kein Geringerer als Kaiser 

 Wilhelm II. volle Befriedigung fand. 



Peennigberger hatte aber auch sonst ein 

 offenes und scharfes Auge für die Erschei- 

 nungen der Natur, wovon das Riedmuseum 

 den Beweis lieferte. Der Königl. Ung. Ornitho- 

 logischen Centrale war er Jahre hindurch ein 

 feiner, sicherer und ausnehmend pünktlicher Be- 

 obachter und ihr korrespondierendes Mitglied. 



Seine Publikationen in den verschiedenen 

 Zeitschriften und in der „Aquila" sichern ihm 

 ein bleibendes Andenken. 



Friede seiner Asche ! 



Benedikt von und zu Meszleny. 



Im besten Mannesalter, kaum fünfundfünfzig 

 Jahre alt, starb am 13. Dezember 1909 Benedikt 

 VON und zu Meszleny auf seinem Herreusitz zu 

 Velencze, im Komitate Fejér, knapp am Ufer 

 des ornithologisch so interessanten Sees glei- 

 chen Namens, dessen freiwilliger, eifriger und 

 getreuer Vogelwart er war. 



Wenn im kommenden Frühjahr der kleine 

 Tamarisken Sänger sein Hochzeitsliedchen an- 

 stimmen, sein kleines Nest besorgen wird; 

 wenn die Ränder des Sees vom Schwirren 

 der Heuschreckensäiiger laut werden und die, 

 vielleicht vom Atlantischen Ozean, rückkeh- 

 renden Lachmöven die so volkreiche Kolonie 

 des Sees wieder beziehen, wird das Auge 

 ihres getreuen Beschützers nicht mehr aus 

 dem Fenster des freundliciien, gastfreien Hau- 

 ses über den See schweifen. 



Den ragenden Stamm, der ein Jahrhundert 

 versprach, raft'te nach unsäglichen Qualen 



45 



