

rSK RIFT FOR LILLJEBORG 



I i •' : .it 1600-talets zoologiska afhandlingar begynna med långa filolo- 



i undersökningar öfver det ifrågavarande djurets namn, som uro späckade med 



citat frän de klassiska författarne samt, såvidt möjligt ür, från Athanasius Kircher 1 



och foH. M Sedan kom det lilla, som rörde sjelfva djuret, och detta var of- 



Långods, der de orimligaste fabler uppdukades med den mest naiva auktoritetstro. 



ikrimingar af svenska djur eller studier ute i naturen förekomma högst sällan. 



Till oformlighcter vid dessa disputationer hör, att ämnena stundom togos 

 rent af på måfå eller också efter likheten mellan djurets och författarens namn. Så 

 till ex. disputerade J. Bjurberg 1687 om bäfvcrn och omtalar i en not med synbar 

 förtjusning bin lyckliga tanke, att för namnlikhetens skull hafva valt detta ämne. En 

 annan oformlighet var, att disputationerna ej sällan ventilerades under praesidium af 

 en professor, som för ämnet antagligen var alldeles främmande. Disputationer af natur- 

 : i>kt innehall skulle enligt regeln tillhöra medicinska fakulteten, men likväl finner 

 man dylika försvaras under professorer i juridik, logik, matematik, grekiska och poesi. 

 Understundom uppstodo i consistorium tvister om, hvilken fakultet de anmälda dispu- 

 tationerna skulle tillhöra, och man träffar der exempel på, huru akad. lärare af begär 

 att iika antalet pa sin disputationslista eller kanske af ekonomiska anledningar praesi- 

 derade för h vilka uppsatser som heldst. 



Som prof på en afhandling i den vidunderliga stilen kunna vi här anföra D. NORLINDS snille- 

 I >r« <f "de draconibus", hvilken 1685 försvarades under presidium af J. LAGERLÖÖF. 



Med drakar menas stora ormar, som vid högre ålder erhållit en ovanlig storlek eller också af 

 sin egen natur äro sådana. Drakar äro af flera slag, t. ex. med eller utan vingar, och af de sednare 

 finnas åtskilliga former med och utan kammar, med och utan fötter, af röd, svart eller grå färg samt 

 med stor eller liten mun. Somliga drakar hafva vackra qvinnoansigten, men ormlik kropp, såsom den, 

 hvilken frestade Eva i paradiset, andra åter likna svin. För öfrigt indelas drakame äfven i sådana, som 

 klättra i trad, och de, som röra sig på marken. En vigtig fråga är om drakarnes existens, hvarpå förf. 

 icke tviflar, och han söker bevisa deras tillvaro på följande sätt. Om också personer under äldre tider låtit 

 bedra sin lattrogenhet och falska uppgifter, så hade deremot förf. haft tillfalle att i detta ämne 



studera de trovärdigaste skriftställares arbeten och tvekade följaktligen icke att antaga drakarnes tillvaro, 

 ty det vore val underligt, menar han, om sådana lärda män velat fylla sina böcker med fabler. — I det 

 de anföras ex. pa drakarnes uppträdande, och som sagesman för de eldsprutande exemplaren deraf 



iturligtvis Arn. Kircher. — Liksom alla andra djur hafva äfven drakarne sina fiender, och 

 1 elefanten och örnen. 



Ar 1690 försvarar 1'. HJORT, äfven under Lagerlööi-s presidium, en uppsats »de solertia 

 >rum>. Ilar kunde inan vänta sig några från den omgifvande naturen lätt hemtade exempel pa 

 djurens konstdrift, men i stallet uppdukar förf. åtskilliga fabler om deras härmningslust, huru man t. ex. 

 skall kunna I r med limvatten m. m. dylikt. 



1702, hvilken söker utreda frågan om svalornas vintcrtillhåll, har förf. ej ens 



lit o.h matematiker (1602-1680), förf. bland annat till ett af samtiden mycket användt ar- 

 terraneo» af mystiskt innehall. 



Flydde vid lutherska lärans införande till Rom och utgaf der 1555 sitt 

 pumtrionalium, hvari han egnar en del at nordens djurverld. 



