

rSK RIFT FOR LILLJEBORG 



tt af d j ul tan äfven af dess odrägliga stank. På grund af uppgifter hos RONDELET tror 



han dock att de likna delfinemas. Om hvaldjurens föda herrska olika åsigter: enligt några författare 



leremot påstå, att de sluka fiskar, men MARTENS, som vid Spetsbergen och 

 Grönland haft tillfälle att närmare lära kanna dem, säger, att de nära sig af små hafsdjur 1 , och i denna 

 instämmer den erfarne Wll I EM BARENTZ. Som dessa djur hade en trång matstrupe, var det sakcr- 

 i en haj och icke någon hval, som slukade profeten Jonas. 



ar sannolikt den forste svensk, som gjort ett litet försök att utreda hvaldjurens syno- 

 nymi, och for detta ändamål granskar han flera arbeten. Han känner till delfincr och narhvalar och med- 

 delar" efter WORM, att de scdnare blott hade en tand. Anmärkas bör också, alt förf. ej är bunden af 

 samtidens blinda auktoritctstro, utan han vågar påstå, att de beskrifningar öfver kolossala hafsdjur, som 

 komma hos PLINIUS, AELIANUS, JOH. MAGNUS m. fl., äro mindre pålitliga. 



Den förtjenstfulla af handlingen åtföljes af en af Ol. TilLLOTT 2 utförd plansch öfver en 



bardhval. 



Från början af ijootalct härstamma trenne andra värdefulla arbeten af till stor del zoologiskt 

 innehåll, hvilka för nutiden torde vara mindre bekanta och därför väl förtjena att framdragas ur mång- 

 årig glömska. Dessa äro: 



i) J. LINDER, 8 tamkar om matskar och skrijdfää i menniskians kropp. Sthm. 1714. 



Arbetet består af utdrag ur dithörande litcratur i förening med förf:s egna rön ss. läkare 

 och är, om man förbigår några ocgentligheter, af synnerligen läsvärd beskaffenhet. 



De nämnda djuren intränga i menniskokroppen pä flera sätt. De sväljas lefvande, komma 

 som ägg med födoämnen ned i magen, medfölja luften eller spridas med blodet. De uppträda i alla 

 kroppens delar och framkalla många sjukdomar. 



De maskar, som finnas i digestionsapparaten, äro af tre slag: breda, runda och långa samt 

 runda och korta. Af dessa vistas binnikemaskarne i tolftumstarmen, spolmaskarne i tarmarne i allmänhet 

 och springmaskarnc i ändtarmen. 



Bland parasiter, om hvilka förf. sjelf ej egde någon praktisk erfarenhet, upptagas den i Afrika 

 förekommande "drakmatsken", hvarmed synbarligen menas någon art af si. Filaria, jämte sandloppan 

 frän Amerika. 



2) Collegium Physico- medicum Ccleb. et Expcr. Doct. Magni Bromelij Upsalis habitum jyij 

 de Regno animali. ' (Mss. på Upsala univ. bibliotek.) 



Dessa föreläsningar skulle utgöra en allmän öfversigt af djurriket med djurens indelning, 

 utmärkande kannetecken, egenskaper och användning i medicinen samt en kort redogörelse för deras 

 anatomi. I afseende på klassifikationcn följer han "Dahlium nostrum" b och J. RAY. 



Af de i materia medica upptagna och af förf. anförda ryggradsdjuren kunna exempelvis näm- 

 nas arter af si. Vivcrra (Zibetkattor), Odobcenus, Camelus, e Moschus, Manatus, Balbena, Castor, Hystrix, 

 isea, Aqvila, Pelecanus, Cygnus, 7 Crotalus, Naja, Crocodilus, Salamandra, Scincus och Echeneis. 

 Bland cvcrtcbratcrna: Sepia, Purpura, Ostrea, Unio, Apis, Scarabasus, Bombyx, Coccus, Scorpio, Taran- 

 tula, Cancer, Asticus, Pagunis, Limulus, Lumbricus, Hirudo. 



1 "Parva quxdam maris conchylia sive insecta crustata." 



1 skicklig tecknare och målare, hvilken arbetat på Campi Elysii och möjligen åtföljde Ol. 

 n till Lappland 1695. 

 s Adlad Lindestolpe, läkare i Storkholm och utgaf är 1716 Flora Wie ksbergensis. 

 1 BROMELL var den tiden adjunkt i med. fakulteten. 



ligen engelske läkaren Sam. Dale, hvilken skref "Pharmacologia s. manuduetio ad materiam 

 lon 1693. 

 medarium nuper Upsalis vidimus; cranium, reticulum, intestinorum partem, industria L. 

 hi. videtis." Dromedaren hade åren 1707 — 1710 underhållits i botaniska trädgården. 

 ibus plura Hr. Ol. Rudbeckius in sua Laponia et opere eleg. depictarum avium Suedi- 



