i 



FESTSKRIFT FÖR LILLJEBORG 12 



wettenskap uti werden synncs fordra en widlyftig resa och många länders be- 

 sökande til sin förkofring, så hirer wisscrligen then samma thet göra, hwilken beror uti allahanda berg- 

 stenars, wäxters, örters, diurs, foglars och fiskars noga känning. Ty förutan at enahanda jord 

 icke gifwer os-; allehanda wäxter, utan then ena sådana och en annan andra, så finne wi ock thet samma 

 skie med foglar, fyrfota, simmande och kräkande djur: kunnandes the icke alla utan åtskillnad lika wäl 

 trifwas under en himmel och uti ett wattn, hwarföre ock månge bergarter, örter och diur uti thessa 

 nordiska och kalla länder wanka, som uti the södra och vvarma aldrig blifwit sedda. Och twärtom, 

 många uti the södra orter nog gängssa och gemena, som åter här hos oss äro alldeles osynliga. Doch 

 hwad fogel, isynnerhet siö- och strandfogel, widkommer, lärer nogsamt wara bekant, at then, åthminstone 

 li.ir i Swea rike, alt eftersom åhrsens tider sig ändra, ändrar sin hemwist, flyttandes ifrån then ena orten 

 til then andra, så at större delen af them, som warit här om sommaren och sitt boo förökt, flyr in emot 

 wintern alldeles hädan. Tå åter andra sig ymnigt infinna, hwilka man om sommaren intet mera far se. 

 Hwar emot någrc igen sin boning här så fästa, at the hwarken winter eller sommar oss öfwergifwa. 

 Huilket ock fyrfota diur merendels göra, i thet at the myckit långa och widlyftiga resor intet rätt gärna 



retaga. Hwad fiskar och siödiur angår, ser man ock them icke mindre än fogeln på wissa tider 

 draga sig ifrån then ena stranden till then andra, ifrån små siöar och träsk in uti stora, wilda hafvvet, 

 och åter thädan up uti the strida strömmar och starka forssar, at ther til en tid uti thet söta wattnet 

 leka och sin lust drifwa: wändandes sedan om til sina förra ställen igen, offta nog magra och utlekta. 

 Men om yrfä och schrifä, såsom matskar, myror, syrsor, gräshoppor, myggar, harkrankar och flugor, 

 knortar, bromsar, getingar, bijn, miömöss, spinlar, sommarfoglar etc., hafwer jag then tankan, at then 

 samme lusten, som them föder, han merendels och them föröder. 



Ar älliest märkwärdigt nog, at naturen, som thesse orter så långt under norrstiärnan hafwer 



them uti många stycken likwäl med så stora förmåner begåfwat, at thess infödingar här icke alle- 

 nast finna sig hel wäl, utan och så förnögda, at the sina sniöfulla berg, stora och willa skogar samt 

 brusande forssar uti andra länders stillare wattcn, zirliga trägårdar och af hetta brännande slätemarker 



uti in^en måtto skulle willia förbyta. 



1 Iwarest kan och om sommaren med större lust, nöije och angenämhet skjutas, jagas och 

 fiskas än här? Blifwandcs man om dagen intet hindrad af en omättclig och brännande solenes hetta, 

 som kommer en til at söka källare och jordkulor, ey eller om natten af swår köld och fasligit mörker, 

 så at man för then orsaken behöfver at ställa ut några wäktare eller göra up stora ellar, ther med the 



glupska leijon och grymma tigerdiur at afskräcka. 



Mån ta icke then wackre wintren, the härliga och liusa sommarnätter, then milde hinten, the 



ika floder, the öijefullc siöar, the med fogel och willebråd upfylte skogar, the skuggerika länder, 

 the grönc dälder, silfwer-, koppar- och jernrika berg samt skiöna wattnfall och susande forssar wara 

 the rätte lockcfoglar, som hafwa lackat så mången främmande til at sig här ncdersättia, här lefwa och 

 har dö." 



Fastan dagboksanteckningarne till största delen gått förlorade, så lemnade 

 dock resan ett godt resultat i form af utmärkt naturtrogna och vackra planschverk 

 öfver de djur och växter, sum under densamma iakttogos. Ett af dessa arbeten eller 

 det under namnet "Rudbecks fogelbok" kända och i De Geerska biblioteket på 

 Leufsta befintliga verket har for åtskilliga år sedan blifvit granskadt af prof. C. J. 



\i.i., till hvars förträffliga uppsats derom vi följaktligen hänvisa'. Nämnas 



Rudbecks fogelbok. Vet. Soc. i Upsala acta 1S72. — På 1730-talet nod- 



"I if ekonomiska skal att sälja sina planschverk till Baron C. De Geer på Leufsta. Som 



tid k. under lappska rosan åtnjutit statsanslag, och fogelboken derfor borde tillhöra Upsala universitets 



m i slutet af ar 1744 till Consistorium acad. ett kongl. brtf, i kraft hvaraf Rudbeckska 



