FESTSKRIFT FÖR LILLJEBORG 



Försl på 1870-talet erhölls fullständigare kännedom om skogslemmelns van- 

 dringar genom de meddelanden, som C. A. Sädbom 1 lämnat om denna arts uppträ- 

 dande 1871 och 1872 i trakten af Svarta och angränsande delar af Örebro län, hvaraf 

 framgår, att skogslemmeln nämnda år var stadd på vandring till dessa trakter norr- 

 ifrån. Närmare uppgift om, hvarifrån detta skogslcmmeltåg utgått, har Sädbom icke 

 kunnat, men enligt Prof. W. Lilljeborgs Sveriges och Norges ryggradsdjur, I, Dägg- 

 djuren vol. II s. 1062 iakttogs skogslemmeln 1872 talrikt i Filipstadstrakten af Doc. 

 K. G. R. Nauckhoff, och såvidt jag har mig bekant, har skogslemmeln icke anträf- 

 fats vid Filipstad annat än under skogslemmelperioden i början af 1870-talet. Med 

 rsta sannolikhet kan antagas, att skogslemmeltåget 1871—72 utgått från Dalarne, 

 där arten, såsom af det följande synes, torde hafva sitt egentliga stamtillhåll i vårt 

 land. I denna provins iakttogs också skogslemmeln 1872, nämligen af Amanuensen 

 II. A. Eurén, som meddelat, att han i sydligaste delen af Dalarne i Söderbärke dä an- 

 träffade en mängd döda skogslcmlar vid sjön Barkens strand i den till kyrkoherde- 

 bostället hörande trädgården. Samma år anträffade C. G. Löwenhjelm 2 skogslem- 

 meln i norra Västmanland omkring Västanfors, som ligger omkring 16 km. SSV. från 

 Söderbärkes prästgård. Påtagligen hade skogslemlar äfven åt detta håll utvandrat 

 frän Dalarne söderut 3 . 



Vi öfvergå nu till skogslemmelns vandringar 1895. Det var i slutet af juli 

 eller början af augusti nämnda år, som Disp. Tiberg i trakten af Långbanshyttan, 

 belägen omkring 18 km. norr om Filipstad, här och där, i synnerhet på skogsstigar, 

 landsvägar och järnvägsbanken, böljade observera döda exemplar af skogslemmeln. 

 Under sista delen af augusti och början af september syntes de talrikast. Sista gån- 

 gen, då något nyligen dödt exemplar anträffades, var omkring den 20 oktober. Icke 

 en enda Iefvande individ observerades. 



Vid Lesjo/ors, beläget 15 km. norr om Långbanshyttan och således närmare 

 I talarnes gräns, uppträdde samtidigt enligt samme meddelare skogslemmeln betydligt 

 talrikare. Sa t. ex. kunde man på långa sträckor af järnvägsbanken anträffa en död 

 skogslemmel pa hvar femtonde — tjugonde fot. 



Äfven 10 km. söder om Långbanshyttan i trakten af Persberg hafva skogs- 

 lemlar under september och oktober 1895 enligt Disponenten C. Mossberg observe- 



1 Öfvers. af K. Svenska Vet. Akad. Förhandl. 1872. N:o 4, s. 31 och N:o 8, s. 41. — Utdrag 



härm i Der zoologische Garten von F. C. Noix. XIV Jahrg. Frankf. a. M. 1S73. S. 65 — 66. 



3 Üfvers. af K. Svenska Vet. Akad. Förhandl. 1872. N:o 8, s. 42. 



AI Dr. R. Hartman antraffades skogslemmeln 187 1 vid Gefle, diir han uppgifves annars saknas 



(LlLLJEB. anf. St.). Då emellertid Doc. F. I flera ar funnit skogslemlar i Gästrikland, är ovisst, om 



'•eile 1871 funna skogslemlarne ditvandral frän Dalarne under skogslemmelperioden 1871 — 72. 



