I I 5S ISKRIFT FÖR I.ILLJEBORO ]2 



land flcrc arter möss, sorkar och lemlar, mest kanske Mus silvaticits, men durjämte 

 Arvicola amphibius, Myodes lemmus, M. schisticolor, och som jag tror, äfven Arvicola 

 rufocanus och A. ratticeps. De hunno dock icke alla till Östersund. Myodes schisti- 

 color, som pklgar förekomma i Oviksfjällen, visade sig mot hösten i Füllinge och 

 Hackas. Från några stallen, t. ex. Föllingc, omtalades afven "blärattan", som torde 

 vara Arvicola rufocanus, och från Bodsjöledet i Åre omtalas en art, som enligt läm- 

 nad beskrifning tyckes vara Arvicola ratticeps; men som jag tyvärr ej hade tillfälle 

 da besöka dessa lokaler, kan jag härom ej yttra något bestämdt." 1 



Stor skada hafva dessa gnagare orsakat åtminstone på vissa ställen i pro- 

 vinsen. Sa t. ex. skrifves från Sunne vid Storsjön i Jämtlandsposten n:o 56 den 18 

 maj 1896: "En bedröflig anblick erbjuda fälten på somliga ställen denna vår i följd 

 af den skadegörelse, som under vintern föröfvats af lemlar, möss och sorkar. De 

 t va förstnämnda halva hållit sig till högland äng och gammal vall såsom varande 

 mera mjukt material, hvaremot sorkarne eller, såsom de ju häruppe allmänt kallas, 

 mullvadarne ha tyckt bättre om att arbeta i frodigare jordmån, hvarest de gräft fram 

 lassvis med mull. — — Och småbuskar o. d., som planterats, ha de äfven 



gjort skada på. För öfrigt kan ingen, icke ens mycket gamla personer, erinra sig ha 

 sett ett sådant öfverflöd på mullvadar som i år (1895?). Ej nog med att de, sin vana 

 trogna, hållit sig till potatiskällare och där ödelagt tunntals med potatis och andra 

 rotfrukter, utan de ha inträngt i logar, stall och fähus, ja till och med i boningshus." 



Likaså förekommo i Härjedalen 1895 i allra största mängd "blåråttor", 

 under hvilket namn allmogen inbegriper icke blott skogslemmeln utan ock flera 

 Arvicola-arter, t. ex. A. glareola, A. rufocanus och A. agrestis, hvilka alla anträffa- 

 des i mängd. Redan under sommaren 1894 iakttogos "blåråttor" i Ytterhogdal (i 

 östra Härjedalen vid gränsen till Medelpad och Hälsingland). Under hösten 1895 

 och vintern 1895 — 96 torde "bläråttorna" varit allmänna i hela provinsen. Från föl- 

 jande socknar finnas uppgifter om deras förekomst: Högdal, Ålfros, Sveg, Linsell 

 och Iledc. Dessutom hafva "blåråttor" anträffats bland maginnehållet hos fjällugglor 

 Iran olika delar af provinsen. — Äfven från Härjedalen klagas öfver den skada, 

 dessa gnagare orsakat. Under hösten 1895, då de uppträdde i allra största mängd, 

 anställde de stor skada a växande och inbärgadt gräs. De utgjorde då en verklig 

 landsplåga. Då vinterkylan inträdde, drogo sig många in i vist- och uthus, men att 

 de fortfarande förekommo talrikt i skogarna, syntes af den mängd hål och gångar, 

 som de gjort sig i snön. Det synes, som om den för dessa gnagare mycket ogynn- 

 samma vintern med stark kyla och isbildning å marken satt en gräns för deras ut- 

 bildning. (Enligt meddelande från Komminister E. Modin.) 



1 Sc vidare li;irom K. Svenska Vet-Akad. Forhandl. 1896 N:o 2, s. 75. 



