19 



két hegyvidék óriási késése, a mely jellemző 

 il koi-Mii érkező fajok idei fölvonulására. 



Ugyancsak a Motacillatypushoz tartozik a 

 liiliicz — VaneUus i^anclliis (L.) — tavaszi 

 t'olvonulása, habár a korálilti évek csekély 

 anyaga következtében egyelőre még nem 

 incindhatjuk ki ebben a kérdésben az utolsó 

 s/.ót A területi középszániok eddigelé a követ- 

 kezők voltak : 



tung der Gebirgsregionen, das charakteri- 

 stische Merkmal im heurigen Zuge der früh- 

 ankommenden Arten ebenfalls vorhanden. 



Ebenfalls zum Motacillatypus gehört der 

 Frühjahrszug des Kiebitz — Vanellns vaneUus 

 (L.) — obwohl infolge des geringen Materia- 

 les der früheren Jahre in dieser Frage vor- 

 läufig noch nicht das letzte Wort gesprochen 

 werden kann. Die Regionenmittel waren bis- 

 her die folgenden : 



Előre kell bocsátanom, hogy 1901 és 

 1902 ben oly kevés volt az anyag, hogy abból 

 nem lelietett némileg biztos középszániokat 

 nyerni, s hogy a keleti hegyvidék 1904. évi 

 középszáma mindössze négy, véletlenül korai 

 adatra támnszko lik, tehát nem lehet mérték- 

 adó. Legkoráltlji az alföld, ezt követi a Dunán- 

 túl, ezt az északi hegyvidék, míg az utolsó 

 helyen töblinyire a keleti hegyvidéket találjuk. 

 Különösen föltűnő a keleti hegyvidék állandó 

 nagy késése, a melylyel karöltve jár az 

 a jelenség, hogy ezen a területen a bibicz 

 nem olyan gyakori, mint az ország többi részé- 

 ben. Volt rá eset, hogy a keleti hegyvidékről, 

 a mely a többi fajra nézve mindig a legtöbb 

 adattal van képviselve, még a középszám ki- 

 számításához szükséges négy adatot se kaptuk 

 meg. 



A Motacillatypus jellemző tulajdonságai 

 közül egyelőre csak a keleti vidék késése 

 állapitható meg egész határozottan, de való- 

 színű, hogy a további megfigyelés révén a 

 nyugati vidékek korai érkezése is jobban ki- 

 domborodik, s ezért a bibicz tavaszi fölvonu- 



Es muss bemerkt werden, dass in den 

 Jahren 1901 und 1902 das Materiale so 

 gering war, dass man daraus keine ciniger- 

 massen sichere Mittel gewinnen konnte, und 

 dass das Mittel der östlichen Erhebung im 

 Jahre 1904 insgesamt aus vier, zufällig 

 frühen Daten gewonnen wurde, weshalb das- 

 selbe nicht in Betracht gezogen werden kann. 

 Das früheste Mittel ergibt die Tiefebene, die- 

 ser folgt das Hügelland, diesem die nördliche 

 Erhebung, während die östliche Erhebung 

 meistens den letzten Platz einnimmt. Beson- 

 ders auft'allend ist die grosse und ständige 

 Verspätung der östlichen Erhebung, mit wel- 

 cher eine andere Erscheinung Hand in Hand 

 geht, die nämlich, dass der Kiebitz hier nicht 

 so häufig ist, als in den übrigen Gebieten. Es 

 kam vor, dass wir aus der östlichen Erhebung, 

 welche für die übrigen Arten fast immer die 

 meisten Daten ergibt, nicht einmal die zur Mit- 

 telbildung notwendigen vier Daten erhielten. 



Von den charakteristischen Merkmalen des 

 Motacillatypus lässt sich vorläufig erst die Ver- 

 spätung der östlichen Gebiete mit Bestimmtheit 

 nachweisen, doch ist es wahrscheinlich, dass 

 sich im Laufe der ferneren Beobachtung auch 

 die frühe Ankunft im Westen ansprechen wird, 

 weshalb wir den Frühjahrszug des Kiebitz vor- 



3* 



