ooo 



A Wagner-féle madárgyüjtemény. Die Wagner'sche Vogelsammlung. 



Irta: Budnâk Hkht.m.an. 



\ «III JJaiíthoIíOmals Bodnár. 



Efry imiiiár réf;en jiorhiilozn. a lefcix'gibb 

 erdélyi {gárdából való niadarfîyûjtôiick. Wacnf-r 

 Károly hátszegi, később liódniezövásárhelyi 

 jíyógyszerésziiek teljesen feledésbe ment emlé- 

 kezetét óhajtom e sorokljaii felidézni. 



Dr. KnüiM''i,kr V'ilmds dévai orvosnak első 

 lanitványa volt ő, 1(>41 táj'án. Bida Ei,hk russi 

 földl)irt(d<()ssal és Stkttkk Friciyes Vn.Mos kincs- 

 tári mérnökkel együtt. Chernél' azt állitja 

 ugyan, hogy Stettero' volt az első, ki Erdély- 

 ben madarakat gyűj'töit s a kitömésre máso- 

 kat, köztük BuuA Ei,EK-et, W.\oNiíR-t is meg- 

 tanította, de én Buua Ádá.m szavaira támasz- 

 kodom, a ki még jól emlékezik arra, liogy 

 atyja, Elek, Wahner és Ötettur eg\ ütt lanulták 

 az akkor már 30 éves dévai orvostól a madár- 

 tömést. '■' 



W^nNKR koráblii életéről minden utánjárásom 

 daczára sem tudhattam meg semmit. 1841-ben 

 már hátszegi gyógyszerész volt s a hét évvel 

 ezelőtt elhunyt Buda ELEK-kel igen jó barát- 

 ságban élt. Itt ösmerte meg őt lS4'J-ben Buda 



' Ohkrnkl: a lioni iiiadártan története. Term tud. 

 Kö/.l. XX. 59. 



' STETTKii-iiek elévülhetetlen érdeme marad az, 

 liofíy ö alapította nie^ a tiidiimáuyos (niiitholóffiát 

 Kidélyhen, mikor az orv. és tenii.vizs-;. kolozsvári 

 vándorgyűlésén 184.")ben, mint úttörő a madártani 

 bnvárlatokban, előterjesztette „Adatok Erdély orni- 

 thologiájához" ez. értekezését. 



' Minthogy ez a történeti \ázlat ellentétben van a 

 kérdésre vonatkozó eddif^i tndásunkkal, azért mefi- 

 kérdeztük Csato JANos-t, a ki ,Über den Zu;:, das 

 Wandern und die Lebensweise der Vögel in den 

 Comitaten Alsótehér und Hunyad' czimii munkájában 

 (Dr. Madakász Gy. : Zeit.schrift f. d. ges. Ornith. II. 

 lîudapest, 1885. p. .S92) szintén adott ilyen történeti 

 vázlatot. Szerinte Stetter, a ki már 1831-ben foglalta 

 el hivatalos állását Déván és lS45ben már 24G fajt 

 mutatott ki Erdélyben, alig tanulhatta meg Knöpkler- 

 töl 1841-ben a madártömést. Valószínű, hogy Buda 

 Elek is STETiER-töl tanult, a kivel jó barátságban 

 volt, Wagner pedig viszont 15üda ELEK-től nyert ok- 

 tatást ezen a téren, mert gyakran érintkezett vele. 



SZERK. 



Dem gänzlich erluschenen Andenken des 

 seit langem verstorbenen Karl Wagner, Apo- 

 theker in Hátszeg und später in Hódmező- 

 vásárhely, welcher der frühesten V'ogelsanim- 

 ler-Garde in P^rdély angehí'irte. sollen diese 

 Zeilen gewidmet sein. 



Mit Ale.xius V. BuiiA. Crrundhesitzer in Russ 

 und Frikdrich WmíHel.m Ötktter. Kameral-Iuge- 

 nieur war er beiläutig im Jahre 1S41 erster 

 Schüler von Di;. Wilhelm Knöpilkr, .\rzt in 

 Déva. V. (.'kernel ' behauptet zwar, dass Stkt- 

 TRR ' der erste gewesen wäre, welcher in 

 Erdély Vögel präparierte, iiud darin auch 

 andere, wie Alexius v. Buda und Wagner _nn- 

 terrichtete. doch stütze ich mieli auf die 

 Angaben von Adam v. Bnu. der sich noch 

 genau daran erininrn kann, dass sein N'ater 

 Ale.xius, Wagner und Stettkr das l'rä|)arieren 

 der Vögel zusammen von dem dunials oOjäh- 

 rigen Arzte in Déva erlernten.^ 



Trotz eifrigsten Nachforschens konnte ich 

 über das frühere Leben Wagners gar nichts 

 erfahren. Im Jahre 1841 war er schon Apo- 

 theker in Hátszeg und lebte mit dem erst vor 

 ' 7 Jahren verstorbenen Alexius v. Buda in sehr 



' V. Chernél : A honi madártan története. Terni. - 

 tud. Közi. XX. p. 59. 



- Es bleibt das unverjährbare Verdienst Stettehs, 

 dass er der Begründer der wissenschaftliehen Orni- 

 thologie in Erdély war. als er auf der Wanderver- 

 sammlung der Ärzte und Naturforscher im Jahre 

 1845 in Kolozsvár als Bahnbrecher in der ornitholo- 

 gisehen Forschung seine Abhandlung „Beiträge zur 

 Ornithologie von Erdély" einreichte. 



' Indem diese historische Skizze mit unserem bis- 

 herigen Wissen über diese Frage nicht übereinstimmt, 

 fragten wir bei Johann v. Csatö nach, der in seinem 

 Werke „Über den Zug, das Wandern und die i.ebens- 

 weise der Vögel in den Comitaten .Msófehér und 

 Hunyad' (Dr. J. v. Madar.ísz: Zeitschrift f. d. ges. 

 Ornith. II. liudapest 1885, p. 892) ebenfalls eine 

 solche historische Skizze gab. Laut seiner .^nsipht 

 konnte Stetiek, der sein Amt in Déva seit dem Jahre 

 1831 bekleidete, und im Jahre 1845 schon 24ti Arten 

 in Erdély nachwies, das Praeparieren kaum im Jahre 

 1841 von Knöpflbr erlernen. Es ist wahrscheinlich 

 dass auch Alexius v. Buda von Stetter, mit welchem 

 er gut befreundet war, lernte, und dass Wagner von 

 Alexius v. Huua in dieser Kunst unterrichtet wurde, 

 indem diese vielfach mit einander verkehrten. 



Red. 



