â25 



részére tömött ki ; a maga számára többé nem 

 gyűjtött. 



WAGNER-nek a praeparálási módja meglehetős 

 kezdetleges volt; főleg a réczefélék — elvágott 

 nyakukkal, rosszul alátámasztott lábaikkal — 

 nyújtanak nagyon is szomorú képet ; de nem 

 szabad felednünk, hogy Wagner a legesleg- 

 elsök közül való, a kik hazánkban a madarak 

 kitömésével egyáltalán foglalkoztak. 



Madártömési módja nagyjában ugyanaz, 

 mint a régebbi erdélyi gyűjtőké, pl. CsATó-é, 

 ZEYK-é, Buda EbEK-é. Csak a vízi madaraknak, 

 főleg a réczéknek a tömésénél alkalmazott 

 egészen eltérő, azt hiszem senki más által 

 nem használt saját módszert. W.^gner t. i. a 

 begy táján egészen elvágta a nyakat s az így 

 támadt nyilason át praeparálta a testet és a 

 nyakat a fejjel. Felállításnál össze se varrta 

 az elvágott nyak bőrét, mert a tollazat a vágás 

 széleit nagyon jól eltakarta, ha a nyak kellően 

 le volt szorítva. Évtizedek folyamán azonban, 

 főleg a szállítás okozta rázkódástól, meglazul- 

 tak a nyakat összeszorító sodronyfoglalások 

 s az elmozdult nyak kiforduló bőrével ma már 

 alig képes állásban tartani az imbolygó fejet. 



A mérgezési módja azonban jó volt Wagner- 

 nek. Moly és múzeumbogár alig néhány nagyobb 

 madarának farkát és szárnyatövét bírta meg- 

 támadni. 



Legrégibb adatom szerint, melyet a régi áll- 

 ványtalpakon meg tudtam menteni — először 

 l&iö-ben tömött Wagner egy Lanius minor-t 

 és egy Rallus aquaticus-t ; 1857-ben már egy 

 óriás pelikánnal és egy macsesdi barna medvé- 

 vel is megbirkózott és hogy maga a tömési 

 eljárása, mérgezési módja jó volt, bizonyítja 

 az, hogy mióta a gyűjtemény alkalmas helyi- 

 ségben van és szakszerű gondozásban részesül, 

 egyetlen példány sem pusztult el belőle.' 



' A madarak utólagos deformálódását csak a belső 

 váz hiányos előállítása és a vízi madarak emiitett 

 tőmési módja okozta. 



Aquila XV. 



brachten Vogel für die Schule ; für sich selbst 

 sammelte er nicht mehr. 



Die Präparier-Methodc Wagnees war ziem- 

 lich primitiv, besonders bieten die Entenarten 

 mit ihrem abgeschnittenen Halse und den 

 schlecht unterstellten Beinen einen traurigen 

 Anblick ; es darf jedoch nicht vergessen wer- 

 den, dass sich Wagner unter den allerersten 

 befand, welche sich bei uns mit dem Präpa- 

 rieren der Vögel überhaupt befassten. 



Seine Präparier-Methodc stimmt im allge- 

 meinen mit derjenigen der früheren Samnder 

 in Erdély, wie v. Osato, Zeyk, Alexius v. Bota 

 etc überein. Nur bei den Wasservögelu, 

 namentlich bei den Enten wandte er eine 

 ganz abweichende, wie ich glaube, von sonst 

 niemand gebrauchte Methode an. Wagner 

 schnitt nämlich in der Gegend des Kropfes 

 den Hals ganz ab, und präparierte dann durch 

 diese Öffnungen Körper, Hals und Kopf. Beim 

 Aufstellen nähte er die getrennten Körperteile 

 nicht zusammen, indem die Federn die Schnitt- 

 stelle sehr gut verdeckten, wenn der Hals 

 gehörig festgedrückt wurde. Im Laufe der 

 Zeit aber, und hauptsächlich durch die Er- 

 schütterungen während der Übersiedlungen 

 lösten sich die Drahtverbände an der Tren- 

 nungsfläche, und kann der abseits geratene 

 Hals, dessen zusammengeschrumpfte Haut sich 

 nach auswärts aufkrümmt, den zitternden 

 Kopf kaum mehr tragen. 



Die Konservierungs-Methode Wagners war 

 jedoch gut. Motten und Museum-Käfer konn- 

 ten nur den Schwanz und Flügelbug von 

 einigen grösseren Vögeln anfressen. 



Laut den ältesten Daten, welche ich auf 

 den Postamenten auffand, präparierte Wagner 

 im Jahre 1845 einen Lanms minor und eine 

 Eallus aquaticus; im Jahre 1857 bewältigte er 

 schon einen riesigen Pelikan und einen brau- 

 nen Bären von Macsesd, und dass sein ganzes 

 Präparierungs- und Konservierungs-Verfahren 

 gut war, wird dadurch bewiesen, dass seitdem 

 die Sammlung in einem geeigneten Lokale 

 untergebracht ist, und unter fachkundiger Be- 

 handlung steht, noch nicht ein einziges Exem- 

 plar davon zugrunde gegangen ist. ^ 



' Die nachträgliche Deformation woxde nur durch 

 die ungenügende Festigkeit des Innengerüstes, und 

 durch die erwähnte Präparations-Methode der Waaser- 

 vögel hervorgerufen. 



29 



