229 



Ez Madarász szerint csak eltévorive fordul 

 elő Erdélyben s csak állitólaj; kült Herkules- 

 fürdő körül,' Chernél,- Lakatos' és Lovassy* 

 szerint pedig bizonyos a Mehádiánál való 

 fészkelése. Csató János és Buda Ádám egybe- 

 hangzó állitása az, hogy WAONER-nek a Retye- 

 zát hegység sziklái között költ Neoiihron 

 fiókái voltak. A negyvenes években vette ő 

 azokat egy hátszegi oláh embertől, mint apró, 

 pelyhes fiókákat, s nagy gonddal nevelte azo- 

 kat sokáig udvarán. Az oláh nem messze 

 Hátszegtől, sziklás helyen fészekből szedte 

 ki a kis keselyűket, — mint Buda ÁDÁM-tól 

 tudom, a ki jól emlékszik reájuk eleven koruk- 

 ból is, de sokszor látta kitömve is a patika 

 szekrényeinek tetején azokat. Ez az első és 

 kétségbevonhatatlan adat arra nézve, hogy a 

 dögkeselyű hazánkban is költ. Bizonyára 

 ezekre a példányokra vonatkoznak Frivaldbzky 

 sorai is : ^ „affirmatur prope . . . Hátszeginum 

 in saxis nidificasse"," de felemlíti ezeket 

 Lázár Kálmán is jegyzékében és Csató János 

 is hivatkozik reájuk. ' 



Ezek a legkorábbi hazai előfordulású pél- 

 dányok * azonban ismeretlen módon meg- 

 semmisültek. Buda Ádám biztosit arról, hogy 

 azokat Wagner Hátszegen senkinek oda nem 

 ajándékozta, el nem árusította, Csató János 

 magántudósításában és Chernél '■* határozottan 

 állítják, hogy magával hozta a praeparált 



' Madarász : Magyarorsz. madarai 1903. p. 221. 

 ' Ceceknel: Magyarország madarai 1899. II. p. 374. 

 és Az Allatok Világa VI. p. 514. 



' Magyarország nappali orvmadarai 1882 p. 21. 



* Természettud. Közi. 1876. p. 438. 



' Aces Hungáriáé p. 2. 



" Frivaldszky Imke már régebben említi, hogy az 

 Alduna szorosában többször volt alkalma észlelni e 

 fajt a párzási időszakban is. (.lellemzö adatok Magyar- 

 ország faunájához. 186.5. p. 24.) 



' Csató : Über den Zug, das Wandern u. d. Lebens- 

 weise der Vögel in d. Korn. Alsófehér u. Hunyad. 

 Zeitschr. f. d. ges. Omith. II. 1885. p. 392. ' 



" A herkulesfürdöi, ujmoldovai, fehértemplomi és a 

 debbiati példányok csak 1888 utáu kerültek a Nemz. 

 Múz., illetőleg az Omith. Központ gyűjteményeibe. 



' Chernél : A honi madártan tört. Természettud. 

 Közi. 1888. p. 60. 



I Diese Art kommt laut v. Madarász' in Er- 

 dély nur sporadisch vor. und brütet nur an- 

 geblich bei Herkulesfürdő, laut v. Chernrl.^ 

 Lak.wos •' und v. Lov.assy * ist jedoch das Nisten 

 bei Mehadia sicher. Laut der übereinstimmen- 

 den Aussage von Johann v. Csató und Adam 

 V. Buda besass Wagner Junge des Aasgeiers, 

 welche in den Felsen des Retyezát-Gebirges 

 ausgebrütet wurden. Er kaufte dieselben als 

 Dunenjunge von eitlem Rumänen aus Hát- 

 szeg, und hielt dieselben lange Zeit mit grosser 

 Sorgfalt auf seinem Hofe. Der Rumäne ent- 

 nahm die Jungen unweit Hátszeg einem im 

 Felsen angelegten Horste, wie dies von Adam 

 v. BuTDA berichtet wird, der sich derselben 

 sehr genau erinnert, u. zw. auch so lange 

 sie lebend waren, sowie auch später, als sie 

 ausgestopft auf den Schränken der Apotheke 

 standen. Es ist dies das erste unzweifelhafte 

 Datum über das Brüten des Aasgeiers in 

 Ungarn. Jedenfalls bezieht sich die Angabe 

 von V. Friv.4ld8zky ' „affirmatur prope . . . 

 Hátszeginum in saxis nidificasse" ^ auf diese 

 Exemplare ; dieselben werden jedoch auch 

 von KoLOM.AN V. Lázár in seinem Verzeichnisse 

 eiTvähnt, und auch Joh.4nn v. Csató ' beruft 

 sich auf dieselben. 



Diese ersten Exemplare aus Ungarn ^ gin- 

 gen jedoch auf unbekannte Weise zugrunde. 

 Adam v. Buda gab mir die Versicherung, dass 

 Wagner dieselben in Hátszeg an niemanden 

 verschenkte oder verkaufte, Johann v. Csató 

 in seinem Privat-Berichte und v. Chernél ^ 

 behaupten ganz bestimmt, dass er die prä- 



' Madarász : Magyarország Madarai 1903 p. 221. 



^ Chernél : Magyarország Madarai 1899 H. p. 374 

 und Az Állatok Világa VI. p. 514. 



' Lakatos: Magyarország nappali orvmadarai 

 1882 p. 21. 



* Természettud. Közlöny. 1876 p. 438. 



' Aces Hungáriáé p. 2. 



" Emerich V. Frivaldszky erwähnt schon früher, 

 dass er diese Art in den Stromengen der unteren 

 Donau schon öfter während der Brutzeit beobachtete. 

 (Jellemző adatok Magyarország faunájához, 1865 p. 24.) 



' V. Csató : Über den Zug, das Wandern und die 

 Lebensweise der Vögel in d. Kom. Alsófehér und 

 Hunyad. Zeitschrift f. d. g. Omith. Bd. II. 1885. p. 392. 



' Die E.xemplare aus Herkulesfürdö, Ujmoldova, 

 Fehértemplom und Deliblát gelangten erst nach 1888 

 in die Sammlungen des National-Museums und der 

 U. 0. C. 



' V. Chernél : A honi madártan története. Termé- 

 szettud. Közi. 1888. p. 60. 



