255 



lifii iiiMHs.iU :i ti;il;il ytMlcráczitit. liaiK'in nv, 

 öregek iiagv részét is iíjívoiiütötték a t.yiik- 

 toj ásnagyságú jégda ra I k i k . 



lly iihkIoii egész természetes il<iliig, liogy 

 JH72-beii Ettinuku .1.: Der Snmi>f ..Ohi-ds/.a 

 iinyn^' wichfl KnpiiiOVd in SIdiviiicn ciiixt 

 nnil jot.ll. Glasnik HI. isys. ]). l'81. - arra 

 a nieggyóződésro jutott, hugy a telep niadár- 

 álldiiiánya már sokkal kisebb, mint volt az 

 1^53— '")"). évcklxMi. Ezt a mogcsappanást 

 részben avval okolja meg, hogy 1871-ben egy 

 vadász (V) 51)00 tiatal madarat fogdosott össze 

 a telepen, és azo- 

 kat sok tojással 

 együtt külföldre 

 szállította. 



lloiiKlv E. lötüJ 

 után majdnem 

 minden esztendő- 

 ben fölkereste az 

 Obedszka barát s 

 kétségtelen, hogy 

 neki köszönhet- 

 jük erre vonat- 

 kozólag a leg- 

 részletesebb ada- 

 tokat. Pie 

 .,Ohçdsl{a bara" 

 czimű czikkébeu 



Mittheilnugeu 



d. Ornith. Ve- 

 reines in Wien 

 I. 1877. p. VÒ. — 

 I8()9-től 187tj-ig 

 terjedő tapaszta- 

 latairól számol be. 



1869-ben minden egyes fajnak meglehe- 

 tős pontosan határolt külön telejic volt. 

 Maga a telep akkoriban a Grobljénél kez- 

 dődött és majdnem egészen Obrezsig ter- 

 jedt, tehát igen nagy területet foglalt el. 

 Az emiitett 1869. évi jégeső és a későbbi 

 pusztítások — egyrészt a lakosság, másrészt 

 egyes tollknfárok állandóan fosztogatták a 

 telepet — következtében aggasztóan fogyott 

 a létszám, a miért is Hodek előterjesztése 

 alapján JIoli.inAky báró 1874-ben szigorú tila- 

 lom alá helyezte a telepet, hogy véget vessen 

 ezeknek a garázdálkodásoknak. 



7. kép. Röpülő törpekárókatona. 

 Dr. Szláv;/ Kuniéi fényképfölvétele. 



Fiy. 7. Z\vergscharl)e im Fingo. 

 Pli(jtogiapliisohe Aufnahme von Dr. Kamel v. Szldvy 



last giiuzlicli zugrunde gerichtet, indem die 

 hühnereigrossen Schlössen nicht nur die junge 

 Generation, sondern auch den grössten Teil 

 der Alten totschlugen. 



Unter solchen Verhältnissen ist es ganz 

 natürlicdi, dass J. Ettingek im Jahre 1872 — 

 Ihr Sumpf „Obedszka Bara"' nächst Kujd- 

 iiovo in Slavonien einst und jetzt" Gla^nik, 

 III. 1888, p. 231 — zu der Überzeugung 

 gi^langen musste, dass der Bestand schon 

 bedeutend geringer war als in den Jahren 

 1853 — 185Ô Diese Verminderung begründet 

 er teilweise damit, dass im Jahre 1871 ein 



Jäger (?) aus der 



Kolonie 5000 

 Junge samt vie- 

 len Eiern nach 



dem Auslände 

 versandte 



E. HouKK be- 

 suchte nach 1869 

 die Obedszka- 

 Bara fast jedes 

 Jahr, nnd ver- 

 danken wir zwei- 

 fellos ihm die 



eingehendsten 

 Berichte. In sei- 

 nem Artikel Die 

 ., Obedszka- Bara" 

 — Mitteilungen 

 d. Ornith. Vereins 

 in Wien I., 1877, 

 p. 13 — gibt er 

 seine Erfahrun- 

 genaus den Jah- 

 ren 1869 bis 1876. 

 Im Jahre 1869 hatte jede Art eiiKi 

 ziendich genau begrenzte eigene Kolonie. 

 Die ganze Kolonie begann damals beim 

 Groblje und reichte fast bis nach Ob- 

 rezs, nahm daher damals einen sehr gros- 

 sen Platz ein. Durch den erwähnten Hagel 

 im Jahre 1869, und infolge der späteren 

 Devastationen — einerseits durch die Bewoh- 



handler 



anderseits durch gewissenlose Feder- 



herabgesunken, 



war der Bestand bedenklich 

 weshalb auf IIhukks An- 

 trag Baron v. Mdllinâky im Jahre 1874 

 die Kolonie unter strengstes Verbot 

 stellte 

 zu machen. 



um diesen Verheerungen ein Ende 



