257 



Evvel szeinbcíi iiieslepöen ciiielkcdett a 

 kanalasgémek létszáma; 350 párról 100(1 le 

 szökkent föl az állomány. Habár a becslés 

 alapján adott számok nem is egészen ponto- 

 sak, azért az egyes fajok állománya között 

 fennálló visjionyt mégis elég híven tükröztetik 

 vissza. A többi gémek számához képest tény- 

 leg szinte elenyésző volt a kis kócsagok száma, 

 viszont kanalasgémet igen s^kat láttunk aznn 

 a kis területen, melyet bejártunk. 



Ha a telep összes lakosságát nézzük, úgy 

 örömmel megállapíthatjuk azt, hogy nem csap- 

 pant meg oly mértékl)cn. hogy jövőjét illetőleg 

 komoly aggodalomra adhatna okot. 1869 ben 

 13.00Ó. 1883-ban 15.000 és 1908 ban 8000 pár 

 volt megközelítőleg az állomány: ha tekintetbe 

 vesszük azt, hogy milyen nehéz az ilyen becs- 

 lés, s hogy milyen könnyen lehet ily nagy 

 számoknál egy-két ezerrel tévedni, akkor nem 

 tarthatjuk az állomány megcsappanását oly 

 rohamosnak, hogy rövides pusztulásától félni 

 kellene és pedig annál kevésbbé, mert az idei 

 állomány a kímélet és védelem következtében 

 szemmelláthatólag nagyobb mint a múlt évi. 



Igen örvendetes és rendkívül fontos dolog 

 még az, hogy a telep környékén jelenleg még 

 bőségesen van arra való táplálkozási terület. 

 Ilyen maga az Obedszka bara, a Kupiuszki- 

 kút, egy sok kilométer hosszú Száva-kanyaru- 

 latban, túl Szerbiában egy nagy mocsár, a 

 Zsivacska bara, és kétségtelennek tartom, hogy 

 a tavaszi áradások alkalmával fölkeresik az 

 oppovai rétet is. A lakosság általában nem 

 tartja károsnak a telepet, sót szívesen látja 

 különösen a batlákat a legelőkön és réteken, 

 a hol a rovarok pusztításával tényleg hasznot 

 hajtanak. 



Valameddig a mostani táplálékot nyújtó terü- 

 letek legalább részben megmaradnak, mind- 

 addig csak az ember kapzsisága és gyilkolási 

 hajlama ellen kell megvédelmezni a telepet, 

 s ez a jelenben tényleg meg is történik. A 

 vadászati jog t. i. egy idő óta Ferencz Ferdi- 

 nánd trónörökös Fensége tulajdona, s azóta 

 szigorúan meg van tiltva a telepnek bármilyen 

 Aquila XV'. 



Diesem gegenüber hat sich der Bestand 

 der Löft'elreiher auffallend — von 350 auf 

 1000 Paare erhubt^n Obwohl die auf Schät- 

 zung beruhenden Zahlen nicht genau sind, 

 SD geben dieselben das gegenseitige Ver- 

 hältnis des Bestandes ziemlich getreu an. 

 Der Anzahl der übrigen Reiher gegenüber 

 war die Zahl der Silberreiher tatsächlich 

 verschwindend klein, während die Löffelreiher 

 auf dem kleinen Cíebiete, welches wir durch- 

 nahmen, sehr häutig waren. 



Betrachten wir die Gesamtanzahl der 

 Bewohner der Kolonie, so können wir mit 

 Freude konstatieren, dass sich der Bestand 

 nicht in dem Masse verringerte, dass man sich 

 die Zukunft desselben betreifend ernstlich sor- 

 gen müsste Im Jahre 1869 betrug die Anzahl 

 dvï Brutpaare ungefähr 13.000, im Jahre 1883 

 waren es 15.000 und heuer 8000 ; wenn man 

 in Betracht zieht, wie schwer eine solche 

 Schätzung ist, und wie leicht man sich bei 

 grösseren Zahlen um ein-zwei Tausend irren 

 kann, so erscheint die Verminderung keines- 

 wegs so rapid, dass ein baldiger Verfall zu 

 besorgen wäre, u. zw. um so weniger, als der 

 heurige Bestand infolge der Schonung und 

 des Schutzes augenscheinlich grösser ist als 

 der vorjährige. 



Ebenso erfreulich als ungemein wichtig ist 

 die Tatsache, dass gegenwärtig in der Um- 

 gebung der Kolonie noch reichliche Nahrungs- 

 stellen vorhanden sind Eine solche ist die 

 Obedszka-Bara selbst, dann Kupinski Kut in 

 einer viele Kilometer langen Száva-Schlinge, 

 drüben in Serbien ein grosser Sumpf, die 

 Zsivacska- Bara, und ausser dieser besuchen 

 sie, wie ich bestimmt annehmen zu können 

 glaube, während der Frühjahrsüberschwem- 

 niung auch das Kied von Oppova. Die Be- 

 völkerung hält die Kolonie im allgemeinen 

 nicht für schädlich, und sieht besonders die 

 Sichler auf den Wiesen und Viehweiden recht 

 gerne, indem sie hier durch das Vertilgen 

 der Insekten tatsächlich nützen. 



So lange die heutigen Nahrungsstellen 

 wi nigstens teilweise noch bestehen, so lange 

 muss die Kolonie nur gegen die Mordlust 

 und fireldgier des Menschen geschützt werden, 

 und dies geschieht auch gegenwältig. Das 

 Jagdrecht ist hier seit einiger Zeit Eigentum 

 Sr. Hoheit des Thronfolgers Franz Ferdinand, 

 und seitdem ist es strengstens verboten die 



