260 



De czekiôl eltekintve, mégaz„ üj Naumann", 

 Ni'iiicforszáünak ez a remek madártani orá- 

 kiiliiiiia is oly iiatároziitlaniil úllapitja meg a 

 liaszou és kár egymáshoz való viszonyát, hogy 

 a károsság mellett érvelőt nem tudja az ellen- 

 kezőről meggyőzni. 



Pedig a németországi oktató és népszerű- 

 sítő munkák, a melyekből kialakul a közvéle- 

 mény, nagyobbára ebből a forrásból merite- 

 nek, s igy mindjobban terjed a gólya rossz híre. 



Az idei gólyajelölések alkalmával sokféle 

 véleményt hallottam a leginkább érdekelt 

 felektől, t. i. a gazdáktól ; jártam egy rend- 

 kívül érdekes, az ősi állapotot föltüntető 

 yólyatelcpen, gyűjtöttem több száz köpetet, s 

 mindenütt megfigyeltem a gólyák életmódját, 

 úgy hogy jelenlegi gazdasági szerepéről néhány 

 szemelvényt nyújthatok. 



A gazdaemberek általában mindenütt hasz- 

 nosnak tartják s ez már magában véve is 

 fontos bizonyíték, mert tudvalevő dolog, hogy 

 rendkívül éberek és érzékenyek érdekeiket 

 veszélyeztető csekélyebb kártételek iránt is. 

 Kitűnik ez már azokból a valóban kicsinyes 

 vádakból is, a melyeket fölhoztak ellene. 



Nagyon általános az a panasz, hogy meg- 

 rongálja azt a tetőt, a melyen a fészke van. 

 Öregek és fiatalok állandóan sétálgatnak rajta, 

 s igy idő előtt összetörik a korczot, a melyet 

 ennek következtében minden 3 — 4 évben 

 meg kell újítani. Az egész kár évenként átlag 

 1 korona. 



Huzamosabb ideig tartó esőzések alkalmá- 

 val a terjedelmes gólyafészek sok vizet gyűjt 

 össze, a mely átszivárog a tetőbe s ezáltal 

 idő előtt megrothasztja, sőt átszűrődik a pad- 

 láson is és becsöpög a szobákba. 



Nagyobb esőzések idején, mikur fölázik a 

 föld, összetapossa a legelők vagy kaszálók 

 füvét. 



A legérzékenyebb és legtöbbször fölhány- 

 torgatott kártétel természetesen az, hogy 

 egyik-másik példány a fiatal baromfira vete- 



Von diesem abgesehen gibt jedoch selbst der 

 „Neue Naumann'' , dieses herrliche ornitholo- 

 gische Orakel Deutsciilands, das Verhältnis 

 des Nutzens zum Schaden so unbestimmt an, 

 dass er denjenigen, welcher für die Schädlich- 

 keit des Storches eingenommen ist, niciit von 

 dem Gegenteil überzeugen kann. Der schlechte 

 Ruf des Storches verbreitet sich infolgedessen 

 immer mehr und mehr, weil ja die deutschen 

 Lehibücher und volkstümlichen Schriften, aus 

 welchen sich die öfl'entliche Meinung heraus- 

 bildet, zum grössten Teile aus dieser Quelle 

 schöpfen 



Während der heurigen Storrlunarkierun- 

 gen bekam ich viele Meinungen zu hören, 

 u. z. von den am meisten interessierten Fak- 

 toren, nämlich von den Landwirten, ausserdem 

 besuchte ich eine ungemein interessante, den 

 Urzustand angebende Storchkolonie, sammelte 

 mehrere hundert Gewölle, und beobachtete 

 überall die Lebensweise des Storches, so dass 

 ich über seine gegenwärtige landwirtschaft- 

 liche Bedeutung einige Beiträge zu geben im 

 Stande bin. 



Von den Landwirten wird der Storch im 

 allgemeinen überall für nützlich gehalten, was 

 an und für sich schon einen wichtigen Beweis 

 liefert, da es ja bekannt ist, wie überaus wach- 

 sam und empfindlich dieselben sind, wenn sie 

 ihre Interessen auch nur in geringem Masse 

 gefährdet glauben. Es erhellt dies schon aus 

 den kleinlichen Anklagen, welche gegen den 

 Storch erhoben wurden. 



Sehr allgemein ist die Klage, dass er das 

 Dach, auf welchem das Nest steht, ruiniert. Alte 

 und Junge spazieren nämlich fortwährend 

 darauf hin und her, und zertreten dadurch 

 den Fii-st vor der Zeit, weshalb derselbe jedes 

 dritte-vierte Jahr erneut werden muss. Der 

 ganze Schaden beträgt im Durchschnitte jähr- 

 lich eine Krone. 



Wenn es längere Zeit regnet, so saugt das 

 umfangreiche Storchnest sehrviel Regen wasser 

 ein. welches dann auch in das Dach hinein- 

 sickert, wodurch dasselbe vor der Zeit verfault ; 

 ausserdem kann dieses Wasser, die Zimmer- 

 decke durchdringend, in das Zimmer sickern. 

 Bei längeren Regenperioden, wenn die Erde 

 aufgeweicht ist, treten sie auf Wiesen und 

 Viehweiden das Gras nieder. 



Der empfindlichste und am häufigsten er- 

 wähnte Schaden ist der, dass sich manches 



