268 



Éleményeim sasokkal és keselyük- 

 kel az erdélyi havasokban. 



Irta LoDöE R. B. 



'l"án az „Aquila" olvasóit is érdekelni fogja 

 az a miűt év szeptember havában tett élve- 

 zetes és emlékezetes kirándnlásoni az erdélyi 

 havasokba, mely alkalommal sikerült a szirti 

 sasról, fakó keselyűről és liDÜóról igen szép 

 fényképsoro/.atot s/.erezneni. 



Szept. 1-én lóháton indultunk a hegység 

 legmagasabb csúcsa felé ; a kétheti tartóz- 

 kodáshoz szükséges holmikat — sátorok, élelmi- 

 szerek stb. — a teherszállító lovak egész 

 serege hordta utánunk. Az első napot a 

 pisztránghalászatnak szenteltem azon a gyö- 

 nyörű kis tavon, melynek partján tanyát ütöt- 

 tünk. Azután lóháton fölmentünk a legmaga- 

 sabb csúcsra, megtekintettük a terepet, hog}' 

 alkalmas helyet találjunk, a hol régi tervün- 

 ket, sasok és keselyűk fényképezését meg- 

 valósíthassuk. Még az a gyenge remény is 

 kecsegtetett, a mely azonban nem valósult 

 meg, hogy a ritka saskeselyű ((ri/jjaëtus 

 barhatds) is odajön a gép elé, mert ez a 

 faj még nem is olyan régen előfordult ezen 

 a vidéken. 



Némi keresés után találtunk is egy megfe- 

 lelő sziklahasadékot, egy a csúcshoz közel 

 fekvő sziklán, a melyet csekély fáradsággal 

 jó buvóhelylyé lehetett átalakítani. Ennek 

 elején és egyik oldalán szikladarabokból 

 álló falat emeltünk, tetejét pedig a nagy 

 sziklának támaszkodó és előrefelé lejtősödő 

 fcnyőgallyak alkották, a melyeket nagy gyep- 

 téglákkal boritotlunk. 



Ezen a l)uvóhelyen kileiicz napig tartózkod- 

 tam, állandóan megfigyelve annak a lónak a 

 hulláját, a melyet élve hajtottunk föl s búvó- 

 helyemtől körülbelül tíz méternyi távolságban 

 lőttünk agyon. 



Nemsokára azután, hogy a helyemet elfog- 

 laltam, már az első napon mindenfelől hatal- 

 mas szárnyak zúgása és a hollók mély káro- 

 gása hangzott le hoz/.ám. jeléül aimak, hogy 

 a nagy lakoma megkezdődik ; csakhamar meg- 



Experiences with Eagles and 

 Vultures in the Carpathians. 



By R. B. Lodge. 



A most enjoyable and long-tobe-remeni- 

 bered visit to the Tran.sylvanian Alps in Sep- 

 tember last has enabled me to obtain a fine 

 series of photographs of Aquila chrysai-tus. 

 Gyps fui vus and Corvus corax, and an account 

 of my experiences with these birds may 

 perhaps be of interest to the readers of 

 „Aquila". 



On the first September we rode up one 

 of the highest peaks with a long string of 

 pack-horses carrying tents, provisions and 

 necessaries for a fortnights stay. Our first 

 day was devoted to Trout fishing in the 

 beautiful little Lake, on the shores of which 

 our tents were pitched. Then we rode up to 

 the highest ridge overlooking the camp in 

 order to select a convenient place where we 

 could put into execution our plans, long con- 

 templated, of making an attempt to photo- 

 graph the Eagles and Vultures of these re- 

 gions. We had even a faint hope, unfortuna- 

 tely not realised, of attracting within the 

 range of the camera, the rare Lämmergeier, 

 Gypaètus barbaius, which, not so many years 

 ago. was to be found there. 



At last after some searching, we found on 

 the ridge very near the highest peak, a con- 

 venient crack or fissure in a big rock, which 

 looked as if it could be converted into a 

 good hiding place with a little labour. Ac- 

 cordingly, a wall of rough stones was built up 

 on one side and in the front, while a sloping 

 roof of pine-boughs resting against the large 

 rock was carefully covered over with large 

 pieces of turf. 



In this ambush I spent nine days, watch- 

 ing the carcase of a horse which we drove 

 up and shot just outside, not more them ten 

 yards in front of me. 



1 had not taken up my position very long 

 on the first day before the swi.shswish of 

 powerful wings beating the air and the sound 

 of their guttural croakings on all sides told 

 me plainly enough that the Ravens were be- 



