270 



ló fejére, a mikor leknptani. A viliícitns azon- 

 ban roí-sz volt s mint gryanitottam, a fénykép 

 ut-m is sikerült Nem tudom megmondani, 

 hallotta-e vagy sem a gép csattanását, a mikor 

 lezártam, de utána gyorsan és zajialannl el- 

 tűnt, úgy a hogyan jött. 



Néhány najiig azután nem jöit látogató, 

 kivéve a hollókat s elég idém és alkalmam 

 volt, hogy sokszor igen mulatságos viselkedésü- 

 ket megfigyelhessem. Igen különös, néha vissza- 

 taszító s hollók viselkedése. Így pl, mikor a 

 ló szemeit már kicsipkedték és beleinek nagy 

 részét fölfalták, egyszerre úgy látszik, hogy 

 az a gyanú támadt bennük, vaj.jon tényleg 

 megdöglött- e az állat vagy csak teteti magát. 

 Hogy erről meggyőződjenek, az egyik ünne- 

 pélyesen közeledik a döghöz és hatalmas 

 csőrével erősen odavág a bordák közé vagy a 

 fejre és azután hirtelenülS— 4 lábnyira vissza- 

 szökik, mintha attól félne, hogy az állat vala- 

 hogyan ismét föl ámadhatna. 



Az egyik napon szirti sas jött látogatóba; 

 éppen olyan zajtalanul és hirtelenül érkezett, 

 mint a parlagi sas. Leereszkedett a dög leg- 

 kiemelkedőbb részére, de még mielőtt elcset- 

 tintliettem volna a gépet, megint otthagyott 

 engem, a ki nagyon bánkódtam azon, hogy 

 nem sikerült fölhasználnom a jó alkalmat. A 

 következő nap várakozás és reménykedés köz- 

 ben eredménytelenül telt el. 



A levegőben órák hosszáig hatalmas szárny- 

 csapkodást hallottam s az volt a gondolatom, 

 hogy (tt valami hál)orúság folyik. De szikla- 

 sátoromba zárva csak a gépen keresztül néz- 

 hettem kifelé s így csak sejthettem a való- 

 ságot, hogy valami sas igyekszik egy vagy 

 több keselyűt a dögtől elüldözni. Rettenetes 

 zajt csa])tak. Szinte azt lehetett hinni, hogy 

 két gyorsvonat vagy léghajó rohan egymás- 

 nak halálthozó tusában. A hatalmas szárny- 

 csapkodásba belevegyültek a harczi kiáltások 

 és néliányszor a csőrcsapások hangjai. Az 

 egész igen közelről iiangzott s úgy tűnt föl, 

 mintha a búvóhelyem közelében lévő szik- 

 lák körül folyt volna a harcz. Nem láthattam 

 azonban egyebet, mint nagy árnyékokat, a 

 melyek villámgyorsan haladtak t'jvaa földön. 

 Néha azt hittem, hogy valamelyik majd le 



caution advanced and perched on the head, 

 where 1 photograjihed it. The light,' however, 

 was very dull and ijad, and, as I expected, 

 the photograph is not a very successful one. 

 Whether it heard the click of the shutter or 

 not I cannot say, but it quickly disappeared 

 as silently as it had come. 



For some days after this I iiad no more 

 visitors excei)t the Ravens, and hail |)lenty of 

 time and opportunity to watch their antics. 

 whicli are sometimes amusing. 'I'he hiniiour of 

 a Raven is, however, of a quaint and somewhat 

 grim character. For instance, after they have 

 picked out the eyes and devoured the greater 

 part of the inside of a dead animal, they 

 appear to be seized with misgivings as to 

 whether it is really dead or only pretending. 

 So, to make sure, one of them will solemidy 

 walk up and give it a dig in the ribs or on 

 the face with its powerful beak, and then 

 jump up three or four feet into the air, as if 

 afraid of its suddenly coming to life again. 



One day I had a visit from a Golden Eagle 

 which appeared silently and suddenly in 

 mucli the same way as the Imperial Eagle 

 had done. It even settled on the highest part 

 of the carcase, but just as I was in the act 

 of releasing the shutter it flew ofi' before I 

 could do so, leaving me much disappointed 

 at having failed to nmke the best of such an 

 opportunity. Then came a day of expecta- 

 tion and hope which resulted in nothing. 



For hours 1 could hear the beatings of 

 heavy wings, and it seemed to me that some 

 aerial conflict was raging round me. Buried 

 alive in my rock tomb and unable to see any- 

 thing except through the camera, I could only 

 guess at the truth, but I felt sure that an 

 Eagle of some sort was endeavouring to drive 

 away a Vulture or Vultures. The noise they 

 made was terrific. It really sounded as if 

 two express traius or perhaps two air-ships 

 were rushing through the air in deadly com- 

 bat. Mingled with the flapping of immense 

 wings I could hear cries of rage and once or 

 twice actual blows struck. All this seemed to 

 be quite close, as if tiie duel was being fought 

 round and round the pile of rock in which 

 I was concealed. But I could see nothing 

 except their great shadows gliding over the 

 ground at lightning speed. Momentarily I 

 hoped something would alight but after lasting 



