288 



nem eniliti erről a vidékről, s a mai vadász- 

 nemzedék emlékozetóben is már csak többé- 

 kevcsbbó ritka átvüiiidóktMit él a iiajiy kócsag. 

 Az idén, május végén, három példányt figyel- 

 tek meg Bárányos mellett, s egyet le is lőt- 

 tek belőlük. Ugyancsak az idén május végén 

 Mrnrsdorpkr G. is látott egy példányt Temes- 

 kubin mellett. 



A többi gémféle ugyan részben a legújabb 

 időkig kitartott és helyenként nagyobb tele- 

 peket is alkotott, de a közvetlen szemlélet 

 és illetékes megfigyelőktől beszerzett adatok 

 alajiján azt az elszomorító tényt kell megál- 

 lapítani, hogy J.90S-ùau Újvidéktől Icczdre víguj 

 a maf/yar Alclimdn már egyetlen egy gém- 

 teleji se volt. 



A régi időkről ma már alig alkothatunk 

 magunknak némi fogalmat. Még az itt járt 

 régi kutatók is meglehetősen szűkszavúak 

 ennek a területnek a viszonyaira vonatko- 

 zólag s ez már azért is gondolkodóba ejtő 

 tünet, mert a jobban tanulmányozott vidékek- 

 ről rendszerint igen kimerítő közleményeket 

 nyújtottak. 



Naumann szerint (i. h.j 1835-ben még nagy 

 gémtelep volt a Zimonynyal szemben fekvő 

 Hadi- szigeten; őszszel járván a területen, pozi- 

 tív meggyőződést a tényleges állapotokról 

 nem szerezhetett, s így adatai főképpen a 

 zimonyiak bemondásán alapulnak. 



. Landbeck (i. h.) 1837-ben már nem talált 

 gémtelepet a Hadi-szigeten, ellenben elég 

 részletesen emlékezik meg a Gém-szigeten 

 levő telepről. Szerinte nagy számban volt itt 

 Ardea garzetta, Ardea cinerea, ezernyi Nycti- 

 corax nyctirorax, néhány Ardea purpurea, 

 továbbá sok Flialacrocorax carho. Némileg cso- 

 dálatos, hogy nem emlékezik meg a batláról, 

 mert Löbhnstrin báró (i. h.) 1840-ben már a 

 Gém-szigeten se talált gém-telepet, de éppen a 

 batláról azt írja, hogy azelőtt rengeteg meny- 

 nyiségben fészkelt ezen a szigeten. 



Baldamus (i. h.) 1847-beu már csak réti sas 

 fészkeket említ a Gém-szigetről, bár sejtetni 



Seitdem wird der Edelreiher aus dieser Ge- 

 gend in der Literatur nicht mehr genannt, 

 und lebt derselbe auch in der Erinnerung 

 der heutigen .lägergeneration nur als mehr 

 oder minder seltener Durchzügler. Heuer wur- 

 den noch Ende Mai drei Exemplare bei Bá- 

 rányos beobachtet und eines derselben auch 

 erlegt. Ebenfalls heuer Ende Mai beobach- 

 tete auch G. Mkxesdorkkr ein Exem])lar bei 

 Temeskubin. 



Die übrigen ßeiherarten hielten sich teil- 

 weise bis in die neueste Zeit und iüldeten 

 stellenweise auch grössere Kolonien, auf Grund 

 eigener Anschauung, sowie auf Grund der 

 von kompetenten Beobachtern eingezogenen 

 Daten muss jedoch die betrübende Tatsache 

 ausgesprochen werden, dass im Jahre 1908 

 von Újvidék beginnend, an der ganzen unteren 

 Donau Ungarns entlang Jceine einzige Tieiher- 

 kolonie mehr existierte. 



Von den früheren yerhältnissen können 

 wir uns kaum mehr einen blassen Begriti' ge- 

 stalten. Selbst die alten Forscher, welche 

 hier weilten, sind ziemlich wortkarg über die 

 Verhältnissedie ser Gebiete, und ist dies schon 

 an und für sich eine gedankenerregende Er- 

 scheinung, indem dieselben über die ein- 

 eingehender durchforschten Gebiete zumeist 

 sehr erschöpfende Berichte boten. 



Laut Naumann (1. c.) befand sich im Jahre 

 1835 noch eine grosse Eeiherkolonie auf der 

 Zimony gegenüber liegenden Kriegs-Insel ; 

 indem er jedoch itn Herbste im Gebiete weilte, 

 konnte er keine positiven Daten über die tat- 

 sächlichen Verhältnisse erzielen, weshalb die- 

 selben hauptsächlich auf Einsage der Be- 

 wohner von Zimony beruhen. 



L.ANDBECK (1. c.) fand im Jahre 1837 keine 

 Kolonie auf der Kriegs-Insel, gibt jedoch 

 einen ziemlich eingehenden Bericht über die 

 Kolonie auf der Reiher-Insel. Laut seiner 

 Angabe gab es hier viele Ardea garzetta, 

 Ardea cinerea. Tausende von Nycticorarnycti- 

 corax, einige Ardea purpurea und viele P/ia7a- 

 crocorax carlo. Es erscheint etwas sonderbar, 

 dass er die Sichler nicht erwähnt, indem 

 Baron v. Löbenstein (1. c), welcher im Jahre 

 1840 auch auf der Reiher-Insel keine Kolonie 

 mehr auffand, gerade von dieser Art berich- 

 tet, dass dieselbe früher in ungeheurer An- 

 zahl auf der Insel gebrütet hätte. 



B.aijDamus (1. c.) erwähnt im Jahre 1847 von 



