294 



Jelentés az 1908. évi madárjelö- 

 lésekröl. 



Irta Schenk Jakab. 



Habár teljesen pozitív alapra támaszkodik 

 a M. <>. ív. kutatási módszere a madárvonulás 

 kérdrsében, s az ennek alkalmazásával elért 

 eredmények igazolták azt, hogy a madár- 

 vonulás bizonyos kérdéseit csakis evvel a 

 módszerrel lehet tisztázni, mégis kétségtelen 

 dolog, hogy nem meríti ki teljesen a kérdést, 

 s ezért az eddigi eredmények értékesítése 

 és kiegészítése érdekében is föltétlenül szük- 

 ségesnek mutatkozott a külföldön már bevált 

 jelölésúkísérletek megkezdése. Míg a M. 0. K. 

 módszere különösen a megtelepedési folya- 

 matok tisztázására alkalmas, addig a jelölési 

 kísérletek főleg az átvonulási területek és 

 téli szállások megismerését czélozzák. A két 

 módszer szemmelláthatóan kiegészíti egymást, 

 s a kettőnek együttes alkalmazása, úgy a 

 mint az a M. 0. K.-nál történik, kétségte- 

 lenül alkalmas arra, hogy a kérdést hatalmas 

 lépéssel közelebb vigye az oly régóta sür- 

 getett, de eddigelé hiába várt megoldás felé. 



A kísérletek fontossága annyira szembe- 

 szökő, hogy fölöslegesnek tartom annak rész- 

 letesebb kifejtését, s csak a madárvédelemhez 

 való viszonyukat akarom röviden megvilá- 

 gítani. Dr. Thienemann J a legnagyobb körül- 

 tekintéssel igyekezett azon, hogy ezt a kérdést 

 tisztázza, mert kísérleteit ebből a szempont- 

 ból több oldalról élesen megtámadták. Így pl. 

 hosszabb ideig fogságban tartott ilyen meg- 

 jelölt madarakat, s azt tapasztalta, hogy a lábra 

 erősített könnyű aluminiumgyűrü legkevésbbé 

 se akadályozta a madarat rendes életmód- 

 jában. A hány gyűrűvel ellátott madárlábat 

 visszakapott, mind gondosan megvizsgálta, 

 s itt is azt tapasztalta, hogy a gyűrű viselése 

 semmiféle kóros elváltozásokat se okozott 

 azokon. 



A madárvédő aggodalma azonban főleg 

 arra vonatkozik, hogy a madárjelölések sok 

 czéltalan madárpusztitást idéznek elő, minthogy 

 a jelölési kísérletek révén csak ügy lehet 



Bericht über die Vogelmarkierun- 

 gen im Jahre 1908. 



Von Jakob Schunk. 



Obwohl die Forschungsmethode der U.O.C, 

 in der Frage des Vogelzuges auf vollkommen 

 positiver Grundlage beruht, und die mit An- 

 wendung dieser Methode erzielten Kesultate 

 dafür sprechen, dass gewisse Fragen des 

 Vogelzuges nur mit Anwendung dieser Me- 

 thode gelöst werden können, so ist es doch 

 unzweifelhaft, dass dieselbe die Frage nicht 

 vollkommen erschöpft, weshalb es im Interesse 

 der Verwertung und Ergänzung der bisheri- 

 gen Resultate unbedingt notwendig erschien 

 mit den im Auslande schon bewährten Vogel- 

 markierungen zu beginnen. Während dit^ Me- 

 thode der U. 0. C. besonders zur Klärung 

 der Besiedelungsverhältnisse geeignet ist, 

 bezwecken die Markierungen hauptsächlich 

 das Bestimmen der Durchzugsgebiete und 

 Winterquartiere. Die beiden Methoden ergän- 

 zen sich augenscheinlich, und ist die gemein- 

 same Anwendung dieser beiden, so wie es 

 jetzt in der U. 0. C. geschieht, jedenfalls 

 geeignet dazu, die Frage ihrer schon so lange 

 gesuchten und bisher umsonst erhofften Lösung 

 um einen wesentlichen Schritt näher zu bringen. 



Die Wichtigkeit dieser Versuche ist derart 

 einleuchtend, dass eine eingehendere Dar- 

 stellung derselben als überflüssig erscheint, 

 und möchte ich deshalb nur deren Verhältnis 

 zum Vogelschutze kurz berühren. Dr. J. Thiene- 

 mann versuchte diese Frage mit der grössten 

 Umsicht zu klären, indem seine Versuche 

 von diesem Standpunkte aus von mehreren 

 Seiten heftig angegriifen wurden. So hielt er 

 z. B. solche markierte Vögel längere Zeit in 

 Gefangenschaft, wobei er die Erfahrung 

 machte, dass der am Fusse befestigte leichte 

 Aluminium-Ring den Vogel in seiner norma- 

 len Lebensweise auch nicht im mindesten 

 beeinträchtigt. Ausserdem untersuchte er immer 

 die zurückerhaltenen beringten Fusse und 

 machte auch hier die Erfahrung, dass das 

 Tragen des Ringes durchaus keine krank- 

 haften Veränderungen an denselben hervoiTief. 



Die hauptsächlichste Sorge der Vogel- 

 schützler ist jedoch die, dass infolge der 

 Vogelmarkierungen eine Menge zweckloser 

 Vogelvernichtungen enstehen kann, indem 



