8ns 



ragadozók kö/.iil eddif;; csak az cnìoi Imijoli/ 

 gyoiiiráhan találtam hernyókat. 



Barthos Gyula. 



Strix flammea L . mint calanibpusztító. 



Xóháiiy rörükbfcsei szoiiiszédinii állaiuhcui 

 panaszkodott, hogy a gyöngybaglyok zavar- 

 ják a galambjaikat a költésben és a fiókákat 

 elrabolják. Eleinte kétségbe vontam ezt s a 

 pnsztitást a macskáknak tulajdonítottam. 190H 

 február havában azonban kaptam egy gyöngy- 

 baglyot, a melyet a tulajdonos éppen abban 

 a j)illanatban lőtt le, a mikor az a galamb- 

 dúczból kiszállott. Gyomrában egy galamb- 

 fióka egész friss maradványait találtam s így 

 a gyöngybagolynak ez a kártétele kétségte 

 lenül bebizonyult. Az illető erősen bizonyít- 

 gatta, hogy ezek a baglyok több ízben zavar- 

 ták éjnek idején a galambjait. Ennek daczára 

 is kivételes esetnek tartom ezt, mert minden 

 ragadozófajnál akadnak egyes individuumok, 

 a melyek az átlagtól eltérően táplálkoznak. 

 Érdekesnek tartom még annak a fölendítését, 

 hogy 1908 szept. elején a toronyban egy 

 gyöngybagolycsaládra akadtak, a melynek 

 fiókái még egész pelyhesek voltak. 



Lintia Dénes. 



Strix flammea L.. mint verébpnsztító. Majo- 

 romban rendkivül sok liáziveréb fészkel magas 

 jegenyefákon. Gyakran láttam, hogy a gyöngy- 

 bagoly, a mely a major valamely épületében 

 fészkel, esténként verébfogdosásra adja magát. 

 Rendesen leszállt valamely fészek mellé s a 

 háborgatás következtében riadtan kirebbenő 

 verebet elfogta. Úgy vettem észre, hogy a 

 napközben kiéhezett gyöngybagoly első láto- 

 gatása rendesen a verébfészeknek szólt, a 

 hol rövid időn belül biztos zsákmányhoz 

 jutott. 



Szomjas Gusztáv. 



A háziveréh bnza-csereboffár vadászata. 



Tény dolog, hogy a háziveréb sokszor kárt 

 okoz az érő vetésben, de rovarpusztitásai 



Raupe von Cossus Hqniiierila. l'ntcr dru grös- 

 seren Raubvögeln fand ich bisher nur im 

 Magen des M'nldkantes Raupen. 



Jruis V. Barthos. 



Strix flammea L. als Tanbenfeind. Einige 

 meiner Xaciibarn in Töi'iikbecse klagten stän- 

 dig über die Schleiereulen, dass dieselben 

 ihre Tauben im Brutgeschäfte stören und die 

 jungen Tauben wegrauben. Anfangs bezwei- 

 felte ich dies und schrieb den Schnden den 

 Katzen zu. Im Februar 1908 erhielt ich je- 

 doch eine Schleiereule, welche vom Besitzer 

 gerade in dem Augenblicke erlegt wurde, als 

 dieselbe den Taubenschlag verliess. Im .Ma- 

 gen fand ich die ganz frischen Reste eines 

 Nestjungens der Taube, wodurch dieser Scha- 

 den der Schleiereule unzweifelhaft bewiesen 

 war. Der Betreffende bestand beharrlich bei 

 seiner Behaujjtung, dass diese Eulen seine 

 Tauben schon öfter während der Nacht ge- 

 stört hätten. Trotzdem halte ich dies für 

 einen Ausnahmsfall, da es bei jeder Raub- 

 vogelart einige Individuen gibt, welche eine 

 vom Durchschnitte der Art abweichende Nah- 

 rung zu sich nehmen. Als interessante Be- 

 obachtung möchte ich noch die erwähnen, 

 dass Anfang September 1902 im Kirchturme 

 noch eine Schleiereulen-Familie aufgefunden 

 wurde, bei welcher sich die Jungen noch im 

 vollständigen Dunenkleide befanden. 



DioNYsnjs Lintia. 



Strix flammea L. als SperlingstVind. Ju 



meinem Meierhofe brüten sehr viele Haus- 

 sperlinge auf hohen Pyramidal-Pappeln. Ich 

 konnte hier sehr oft beobachten, dass sich 

 die Schleiereule, Avelche in einem Gebäude 

 des Meierhofes brütet, abends auf die Sperlings- 

 jagd verlegte. Dieselbe Hess sich neben einem 

 Neste nieder und erbeutete dann den infolge 

 der Störung erschreckt aus dem Neste heraus- 

 fliegenden Sperling. Meiner Beobachtung nach 

 galt der erste Besuch der ausgehungrrten 

 Schleiereule gewöhnlich den vSperlingsnestern, 

 wo sie innerhalb kurzer Zeit sichere Beute 

 crhalteii konnte. 



Gustav v. Szomjas. 



Jagd des Haussperlings auf den Juni- 

 käfer. Es ist Tatsache, dass der Haussjier- 

 ling in der reifenden Saat Schaden anrichtet, 



