309 



réven sokszor elég számottevő hasznot is hajt. 

 így gyakran megfigyeltem, hogy milyen mó- 

 rion fogdossák a búza-cserebogarat {Rhizotru- . 

 i/iis s(jlditialis). A kalászon ülő bogárnak neki 

 repül s evvel lesodorja a földre, a hol azután 

 elfogja. Ezt a vadászatát nemcsak a vetések 

 szélén, hanem azok belsejében is megfigyeltem. 



Szomjas Guszt.ív. 



.4. liáziveréb élösködése. Az innsbrucki 

 ..Hofgarten "'-ben az ideális madárvédelem 

 következtében nagy számban tartózkodik az 

 énekes- és feketerigó. Ha ezek bogarászás 

 közben egy mélyebben levő rovarálczára akad- 

 nak s azt erős csőrvágásokkal a fölszinre 

 akarják hozni, akkor az ott settenkedő vere- 

 bek közül 3—4 egész szorosan körülveszi a 

 szorgosan vagdalkozó rigót és támadásra ké- 

 szen \ árják azt a jjillanatot, a mikor a zsák- 

 mány előbukkan. \ kellő pillanatban azután 

 villámgyorsan lecsapnak a zsákmányra és azt 

 többször ügyesen elkapják a rigó elől. Ha ez 

 nem sikerül, akkor megtámadják a rigót, a 

 mely védekezés közben elejti a falatot s 

 ilyenkor már biztos prédája az egyik fürge 

 útonállónak. Láttam egyszer, hogy a rigónak 

 sikerült tovarepülni a zsákmánynyal, de akkor 

 az egyik veréb utánaszállt, belecsípett a rigó 

 farkába, a mely ennek következtében elej- 

 tette zsákmányát. Erre a földön folytatódott 

 a verekedés, melynek az lett a vége. hogy 

 a rigótól mégis csak elvették a prédát. 



Ez a rablás az említett terület verebeinek 

 rendes életmódja, a mely tehát valóságos 

 élősködéssé fajult. Úgyszólván alig lehet föld- 

 ben vájkáló rigót látni, a mely ne volna 

 körülvéve néiiány feszülten várakozó veréb- 

 bel. Ez az egész jelenet pedig ott folyik le 

 néhány lépésnyire a sétáló közönség szeme- 

 láttára. 



Dr. Nagy Jbxö. 



doch maciit er sicii anderseits durch das Ver- 

 tilgen von Insekten manchmal in nicht ge- 

 ringem Grade nützlich. So konnte ich sehr 

 oft beoiiachten, wie er die Junikäfer {Rhiso- 

 troi/us sohüüaüa) erbeutete. Durch das An- 

 rtiegen des auf der Ähre befindlichen Käfers 

 schleudert er denselben auf den Boden, wo 

 er ihn dann ergreift. Diese Jagdweise l»e- 

 obachtete ich nicht nur am Kande, sondern 

 auch im Inneren der Getreidesaaten. 



GusT.AV V. Szomjas. 



Das Schniarotzertuin des Haus.sperlings. 



Im Hofgarten zu Innsbruck halten sich infolge 

 des idealen Vogelschutzes sehr viele Sing- 

 drosseln und Amseln auf. Wenn nun diese 

 auf der Nahrungssuche eine tiefer befindliche 

 Insektenlarve treflen, und dieselbe mit star- 

 ken Schnabelhieben auf die Oberfläche be- 

 fördern wollen, so wird der emsig arbeitende 

 Vogel sofort von 3 — 4 herumlungernden Haus- 

 sperlingen umringt, welche dann zum Angrifife 

 gerüstet den Augenblick erwarten, wo die 

 Beute zum Vorschein kommt. Im geeigneten 

 Zeitpunkte fahren sie dann blitzschnell auf 

 die Beute los und erhaschen dieselbe aneli 

 in den meisten Fällen mit grosser Geschick- 

 lichkeit. Gelingt dies nicht, so wird die Drossel 

 angegriffen, wodurch diese den Bissen fallen 

 lässt, welcher dann sclion eine sichere Beute 

 eines der behenden Wegelagerer ist. Einmal 

 beobachtete ich, dass es einer Drossel gelang 

 mit der Beute fort/.ufliegen ; gleich flog ein 

 Sperling hinter ihr her und verbiss sich in 

 ihren Schwanz, weshalb die Drossel die Beute 

 fallen Hess. Der Kampf wurde dann auf dem 

 Boden weitergeführt und das Ende desselben 

 war schliesslich das, dass die Drossel den- 

 noch ihrer Beute beraubt wurde. 



Diese Räubereien gehören zur gewöhnli- 

 chen Lebensweise der Sperlinge auf dem 

 erwähnten Gebiete, so dass sich dieselben 

 zu wirklichen Schmarotzern entwickelten. 

 Man sieht fast keine den Boden bearbeitende 

 Drossel, welche nicht von einer Schar mit 

 gespannter Aufmerksamkeit wartender Sper- 

 linge umringt wäre. Die ganze Szene spielt 

 sich vor den Augen des in einigen Sciiritten 

 Entfernung spazierenden Publikums ab. 



Dr. Eugen N.\gy. 



