311 



A (ìlaiicidium passeriniim (L.) |)iírznsi 

 liívása. Eiinck a rejtett életmódot folytató 

 liagolyt'ajnalí a pnrzási liívásáról tudtoiiiiiial 

 az irodalom nem emlékezik meg. 1908 május 

 ó-ét követő éjszakát a Retyezát-hegység 1780 

 méter magas ^Nyegru" nevű havasán töl- 

 töttem s ekkor egész éjjel hallottam a törpe 

 kuvik párzási hívását, a nwli/ mindvéqiti 

 miyanaz a szabályosan ismétlődő háromtagú 

 huhogás rolt, ili/enforman : hn-hu-ìm. A három 

 szótagot úgy hiingsiily. mint színezet tekin- 

 tetében mindig teljesen egyformán hangoztatta. 



B.4RTH0S Gyula. 



Sziklafalon fészkelő házifecskék. A Bihar- 

 hegységben, a Buvó-patak mellett egy 100 

 méter magas függőleges sziklafalon legalább 

 100 Chelk/onaria urbica (L.) fészek van. 

 A fészkek a függőleges repedések mentén 

 vannak és pedig egymás fölé építve. Néha 

 15— 20 fészek is van egymás fölött. Ugyanitt 

 fészkel még sok csóka és egy pár rörös vércse. 

 Ügy látszik, hogy a csókák itt nem vetemed- 

 nek fészekrablásra, mort akkor alig fészkel- 

 nének itt a házi fecskék. 



Dk. Nagy Jenő. 



A fiatal gólyák itatása a fészekben. Mint- 

 hogy tudomásom szerint még nem ismeretes 

 az a mód, a hogyan a fehér gólya itatja a 

 fészekben levő fiait, azért röviden közlöm 

 idevágó megfigyelésemet, melyet az idei 

 nyáron Urbő-puszta egyik tanyáján tettem. 

 A rekkenő hőség elől egy árnyékos helyre 

 hiizódtam, a honnan egyenesen odaláttani a 

 gólyafészekbe, a mely egy póznára erősített 

 kocsikerékre volt épitve. Igazán megsajnáltam 

 a szegény fiatal gólyákat, a melyek egész 

 napon át a rettenetes hőségnek kitéve foly- 

 tonosan ziiiáltak. Egyszer csak a fészek szélén 

 megjelent a nőstény, csőrében valami nagyobb 

 tárgygyal, a melyet első tekintetre valamilyen 

 tápláléknak — béka vagy ilyesféle — tar- 

 tottam. Nagy meglepetésemre azonban cső- 

 réből kiejtette ezt a tárgyat és sorra meg- 

 itatta a csőrüket tátogató fiókákat. Minthogy 

 nem tellett valamennyinek, rövid idő múlva 

 ismét visszatért, csőrében megint ilyen rej- 



Dei" Paarungsruf von (ìlaucidiuin passe- 

 rinuni (L.). Der Paaruiigsruf dieser Eulenart, 

 welche eine sehr versteckte Lebensweise hat. 

 wurde meines Wissens in der Literattir nodi 

 nicht erwäiint. In der Nacht nach dem ö. Mai 

 1908 war ich im Ketyezátgebirge auf der 

 178U Meter hohen ,.Nyegru"-Alpe. bei wel- 

 cher Gelegenheit ich die ganze Nacht hin- 

 durch den Paarungsrnf der Sperlingseule 

 hörte ; derselbe war diirclmas ein sich regel- 

 mässig ivieclerholendes dreisilbiges Oeheul, wie 

 hii-im-hii. Die drei Silben waren sich in der 

 Betonung und Klangfarbe immer vollkommen 



gleich. 



Julius v. Barthos. 



An der Felsenwand brütende Haus- 

 scliwalben. Im Bihargebirge imTale des Buvó- 

 Baches brüten an einer 100 Meter hohen 

 senkrechten Kalkwand mindestens 100 Paare 

 von Chelidonaria iirbica (L.) Die Nester be- 

 tinden sich längs den senkrechten Ritzen und 

 sind übereinander gebaut. Manchmal beiinden 

 sich 15 — 20 Nester übereinander. Hier brüten 

 ausserdem noch viele Dolden und ein Paar 

 Turili falhm. Wie es scheint, vergreifen sicli 

 die Dohlen nicht an den Nestern, indem an- 

 sonsten die Hausschwalben kaum hier brüten 

 würden. 



Dr, Eugen Naqy. 



Das Tränken der jungen Störche im 



Nest. Indem meines Wissens die Art und 

 Weise, wie der Storch seine Jungen im Neste 

 tränkt, noch nicht bekannt ist, so möciite ich 

 in Kürze meine diesbezügliche Beobachtung 

 anführen, welche ich während des heurigen 

 Sommers auf einem Meierhofe der Puszta 

 Urbő machen konnte. Vor der drückenden 

 Hitze begab ich mich auf eine schattige Stelle, 

 von welcher aus ich gerade in das Storch- 

 nest sehen konnte, welches sich auf einem 

 an der Spitze einer hohen Stange befestigti'u 

 Wagenrade befand. Es tat mir wirklich recht 

 leid um die armen Storchjungen, welche den 

 ganzen Tag hindurch dem Sonnenbrande 

 ausgesetzt, fortwährend lechzten. Auf einmal 

 erschien die Störchin am Nestrande mit einem 

 grösseren Klumpen im Schnabel, welchen ich 

 auf den ersten Blick für irgend eine Nahrung 

 — Frosch oder so etwas — hielt. Zu meiner 

 grossen Überraschung liess sie den Klumpen 



