313 



fészekhez még 1 — 5 háziveréb-fészek volt 

 csatolva ; söt magába a fészekbe is beleköl- 

 töztek a verebek, mihelyt a kékvércsék repí- 

 tettek. Egy fészek alatt Tó méternyire a kis 

 őrgébics rakott fészket és miután ennek a 

 tiókái kiröj)iiltek, a fészek fölé a háziveréb 

 új fészket rakott s szintén fölnevelte a fiait. 

 \/. apró madarak általában a félelem leg- 

 csekélyebb jele nélkül jártak a kékvércsék 

 fészkei körül, annak .jeléül, hogy ezek részé- 

 ről nem üldöztettek. 



Minthogy a kékvércsék általában igen bi- 

 zalmas madarak, azért nagyon föltűnt egy 

 öreg hímnek velem szemben tanúsított rend- 

 kívül ellenséges viselkedése. Ha megjelentem 

 az udvaron, ismert vészhangjával fogadott és 

 ha kimentem a mezőre, vagy hazatértem 

 onnan, rendesen elkísért vagy elibém szállott 

 és 20—60 méternyi magasságban vijjogott 

 fölöttem. Más embereket békében hagyott, 

 valamint a többi kékvércse se mutatott ellen- 

 séges indulatot irányomban, habár gyakran 

 tanúi voltak fönt bnrt jeleneteknek. 



A szokatlan jelenség okát csakis abban 

 láthatom, hogy egy szarkafészekből, a mely 

 az említett kékvércsefészektől 10 méternyi 

 távolságban volt, kilődöztem az összes fiókákat. 

 Kttőifogva lettem oly gyűlöletessé a kékvércse 

 szemében, mert vah'iszínűleg hasonló sorstól 

 féltette a saját fiókáit is. A kékvércsének ez 

 a viselkedése azért volt annyira feltűnő és 

 némileg kellemetlen is, mert folytonos vész- 

 kiáltásaival akárhányszor megmentette a 

 szarkák életét, melyekből pedig a hasznos 

 apró madarak érdekében lehetőleg sokat 

 szoktam jiusztitani. 



SzK.MlítíE LÁSÜI.Ó. 



deren anempfehlen, indem sich die l{ütfus.s- 

 falken um die Schreckbänder durchaus nicht 

 kümmerten. 



Sehr interessant war es, dass jedem Kot- 

 fussfalkenhorste noch 1 — 5 Nester des llaus- 

 sperlings angebaut waren ; sobald die Kotfuss- 

 falken ausgeflogen waren, wurde auch die 

 Nestmulde von ihnen okkupiert Beiläufig 

 rS Meter unter einem Horste hatte ein klei- 

 ner Raubwiirger sein Nest angelegt und als 

 dessen Junge ausgeflogen waren, baute sich 

 der Haussperling über demselben ein neues 

 Nest und konnte seine Jungen ebenfalls noch 

 grosszielien. Die Klein vögel bewegten sich 

 überhaupt, ohne die geringste Furcht zu zeigen, 

 in der Niilie der Kotfussfalkenhorste, jeden- 

 falls deshalb, weil sie von den Falken nicht 

 verfolgt wurden. 



Indem die Rotfussfalken im allgemeinen 

 sehr zutrauliche Vögel sind, so war mir das 

 feindliche Verhalten eines Männchens meiner 

 Person gegenüber ungemein aufl'allend. So- 

 bald ich im Hofe erschien, empfing mich 

 dassellie ndt seinem bekannten Angstrufe. 

 und wenn ich mich auf das Feld begal) oder 

 von dort zurückkehrte, so begleitete es mich, 

 respektive flog mir entgegen und verfolgte 

 mich unter fortwährendem Geschreie in einer 

 Höhe von 20—60 Meter. Andere Personen 

 wurden nicht beachtet, ebenso wie auch die 

 űl)rigen Rotfussfalken mich uidjeachtet Hessen, 

 obwohl dieselben sehr oft Zeugen der be- 

 schriebenen Szenen waren. 



Die Ursache dieser sonderbaren Erschei- 

 nung kann ich nur darin erblicken, dass ich 

 ans einem Elsterneste, welches von dem 

 Horste des erwähnten Rotfussfalken 10 Meter 

 entfernt war, sämtliche Jungen abschoss. 

 Seit dieser Zeit wurde ich vor dem Rotfuss- 

 falken so verliasst. indem derselbe wahr- 

 scheiidich auch für seine Jungen ein gleiches 

 Schicksal befürchtete. Dieses Verhalten der 

 Rotfussfalken war mir deshalb so auffallend 

 und einigermassen unangenehni, weil er durch 

 seine ständigen Angstrnfe mehrfach Lebens- 

 retter der Elstern wurde, von welchen ich 

 im Interesse unserer Kleinvögel möglichst 

 viel abzuschiessen pflege. 



Ladislaus V. Szn.MKKi:. 



\.iuila XV. 



■iu 



