314 



Hizalmas hefrji bille^'etö. 1Í»Ü8 május 

 elején et^y liavasi barakkban tartó/.kodván, 

 napról-napra megfigyeltem egy a közelben 

 fészkelő hegyi billegető ))ár hímjét, a mely 

 napjában százszor is odarepült a barakk abla- 

 kához, a hdl az előszeretettel összegyülekező 

 apró rovarokat fogdosta össze. Érdekes volt, 

 hogy a nem éppen gyakran tisztogatott 

 abhik üvegtábláin tarkáiló fekete és barna 

 l)ontokat — bizonyára rovaroknak nézve 

 őket — szintén megkopogtatta. A madár 

 egyébként is annyira bizalmas volt, liogy az 

 embert egész közelre bevárta. 



Barthos Gyula. 



Alisei- alhitVons tiiinniaichicus Gunn. 

 hizalinavssága. 1906 szeptember végén Kigyós 

 (Békés m.) határában vadászat közben egy 

 kis liliket láttam egy tanya közelében lege- 

 lésző házilúd-csapat közé leereszkedni. Meg- 

 felelő fedezet hiányában nem reméltem ugyan, 

 hogy be fog várni, de legnagyotjb meglepe- 

 tésemre mégis 25 — 30 lépésig tudtam meg- 

 közelíteni. A szokatlan bizalmasságnak az 

 okát a vadhidfajoknak abban a biológiai 

 tulajdonságában vélem föltalálni, hogy állan- 

 dóan társaságban élve, rendesen a vezérhez, 

 illetve a csapat többi tagjaihoz alkalmazzák 

 cselekedeteiket. Csakis ily módon magyaráz- 

 hatom meg azt, hogy bár közeledésemre már 

 messziről figyelmessé lett, mégsem szállott 

 el, mert a társaságában legelésző házi ludak 

 közönye teljesen megtévesztette a különben 

 óvatos madarat. 



Dr. T.vrján Tibor. 



Elemi csapások és a inadárrilág. Az az 



óriási felhőszakadás, a mely 1908 jiilius 

 19-iUét követő éjszakán Hunyad megye dél- 

 keleti részét sújtotta, a legnagyobb mérték- 

 ben a Retyezát hegység vizeit összeszedő 

 Sebes folyót dagasztotta meg. Az éj sötét- 

 jében hirtelenül érkező és nagy sebességgel 

 lerohanó óriási vizáradat nemcsak a szép 

 liisztráng- és lepényhal-állományt pusztította 

 k'i — a Indiákon később nagyszámti hamvas- 



Ziitraulíclie (íebiríísstelze. Anfang Mai 

 1908 hielt ich mich in einer alpinen Baracke 

 auf, wo ich tagtäglich das Männchen eines 

 in der Nähe nistenden Gebirgsstelzen-Paares 

 beobachten konnte, welches tagsüber wohl 

 hundertmal das Fenster der Baracke besuchte, 

 um die sich dort mit Vorliebe ansammelnden 

 Inselcten zu erhaschen. Es war interessant, 

 dass der Vogel die braunen und schwarzen 

 Punkte der nicht oft gereinigten Fenster- 

 scheiben ebenfalls beklopfte : wahrscheinlich 

 hielt er dieselben für Insekten. Der N'ogel 

 war auch sonst so zutraulich, dass er den 

 Menschen bis in nächste Nähe herbeiliess. 



JuLme v. Barthos. 



Zutraulichkeit einer Anser albitVons finn- 

 uiarchicns Günn. Ende September 1906 be- 

 obachtete ich in Kigyós — Kom Békés — 

 während der Jagd eine Zwerggans, welche 

 sich unter die in der Nähe eines Meierhofes 

 äsenden Hausgänse niederliess. In Ermange- 

 lung einer entsprechenden Deckung hatte ich 

 zwar nicht viel H^ ffnung, dass dieselbe aus- 

 halten werde, doch konnte ich mich dersel» 

 ben zu meiner grössten Überraschung auf 

 25 — 30 Schritte Entfernung nähern. Die Ur- 

 sache dieser ungewöhnlichen Zutraulichkeit 

 glaube ich in derjenigen biologischen Eigen- 

 schaft der Wildgänse aufzufinden, dass sie 

 beständig in Gesellschaft lebend, ihr Tun und 

 Lassen nach dem Verhalten des Führers, 

 i'espektive ihrer übrigen Genossen richten. 

 Nur so kann ich es mir erklären, dass diese 

 Zwerggans, trotzdem dieselbe mich schon von 

 weitem bemerkte, nicht wegflog, indem der 

 ansonsten sehr vorsichtige Vogel durch das 

 gleichgültige Verhalten der ruhig weiter äsen- 

 den Hausgänse gänzlich getäuscht wurde. 

 De. TiBKRiLs Tarj.\x. 



Wetterscliäden in der Vogelwelt. lufol^e 

 des ungeheuren Wolkenbruches, welcher in 

 der Nacht nach dem 19. Juli 1908 den süd- 

 w'estlichen Teil des Komitates Hunyad heim- 

 suchte, ei'hielt der Sebestluss, welcher die 

 Gewässer des Retyezátgebirges sammelt, un- 

 geheure Wassermengeii. Die im Dunkel der 

 Nacht plötzlich heranrollenden und mit grosser 

 Wucht stürmenden Wasserfluten zerstörten 

 nicht nur den schönen Forellen- und Äschen- 



