824 



ban levo, az 1851 április 24-én talált uráli 

 bagolj'tojás lelőhelyét. A tojáson levő némi- 

 leg elmosódott írás szerint „FiíMam" volna 

 a lelôiiely, Frivaldszky: Aves Hungáriáé sze- 

 rint pedig ..PukJcancz" , a mely nem más, 

 mint Bakahánya városnak a lielyi forgalom- 

 ban használt neve. így Hakabányát elfogad - 

 liatjuk, mint az nrali bagoly első biztos fész- 

 kelőhelyét Magyarországon. 



Barthos Gyula a Retyezát-hegységben való 

 előfordulásáról a következőket írja: „1905 

 június havában Kolczvár mellett lövetett egy 

 példány; az időpontra és a területre való 

 tekintettel biztosra vehetjük, hogy itt fész- 

 kelő példányról van szó. 1906 kora tavaszán 

 Malomvíz mellett három drb lövetett, 1906 

 telén Hátszegen egy darab, Naláczvád község- 

 ben pedig két drb lett elejtve. Hátszeg körül 

 1906/07 telén még két darab ejtetett el. 1907 

 június havában a Retyezát „Burlea" nevű völ- 

 gyében 1450 méter magasságban észleltem 

 egy uráli baglyot, a mely kétségtelenül helyi 

 honosnak tekinthető." 



ScHOLLER Rezső szintén erről a vidékről ad 

 értesítést, 1905 okt. végén két darab lövetett 

 a Retyezát szomszédságában levő Sztrázsa 

 havason; 1906 deczember havában pedig Déva 

 város határában lett elejtve egy példány. 



KoKTRNszKY Béla, m. k. főerdész, Nagybocskó 

 (Máramaros m.) vidékéről a következőket je- 

 lenti: „Az uráli bagoly nálunk nem tekinthető 

 téli vendégnek, a mennyiben már kora ősz- 

 szel is lövetett s valószínűleg költ is nálunk, 

 mivel néhány évvel ezelőtt fiatal példányok 

 is kerültek lövésre." 



Wachenhuben Ant.íl értesítése szerint 1907 

 január 10-én lövetett egy példány Zólyom- 

 lipcsén. 



Az új fészkelőhelyek tehát a Retyezát hegy- 

 ség és Nagybocskó vidéke; ezekhez járul 

 még az alábbi adatok alapján Pojánareörul 

 Krassó-Szörény megyében, Hunyad megye 

 határán. 



Záradékul közlöm még azokat az adatokat, 

 a melyeket ni:. Lhnih, Auoi.f az 1908 év folya- 



ort des im ungarischen Nationalmuseum be- 

 findlichen, am 24. April 1851 gefundenen 

 Uraleuleneies festzustellen. Nach der etwas 

 verschwommenen Aufschrift, welche sich auf 

 dem Ei befindet, wäre der Fundort „Fiikkam", 

 nach Friv.-íldszky : Aves Bnngariae ist derselbe 

 „Piikkaiicz", was der im lokalen Verkehre 

 gebrauchte Namen der Stadt Bakahámja ist. 

 Auf diese Weise kann Hakabáuya als der 

 erste sichere Brutplatz der Uraleule in 

 Ungarn akzeptiert werden. 



Julius v. Barthos berichtet über das Vor- 

 kommen im Retyezátgebirge folgendes : „Im 

 Juni 1905 wurde ein Exemplar bei Kolczvár 

 erlegt ; mit Rücksicht auf den Zeitpunkt und 

 die Lokalität ist es als sicher anzunehmen, 

 dass es sich um ein hier l)riitendes Exemplar 

 handelt. Früh im Frühjahre 1906 wurden bei 

 Malomvíz 3 Exemplare erlegt ; im Winter 1906 

 wurden in Naláczvád 2, in Hátszeg 1 Exem- 

 plar erlegt. In der Umgebung von Hátszeg 

 wurden im Winter 1906/7 noch zwei weitere 

 Exemplare erlegt. Im Juni 1907 beobaclitete 

 ich im „Burlea"-Tale des Retyezát in einer 

 Höhe von 1450 Meter eine Uraleule, welche 

 unzweifelhaft als hier ansässig betrachtet wer- 

 den muss." 



Rudolf Scholler berichtet ebenfalls über 

 dieses Gebiet. Ende Oktober 1905 wurden 

 zwei Exemplare auf der Sztrázsa-Alpe, welche 

 sich neben dem Retyezát befindet, erlegt ; im 

 Dezember 1906 wurde in der Umgebung von 

 Déva 1 Stück erlegt. 



Béla v. Kostenszky, k. ung. Oberförster be- 

 richtet aus der Gegend von Nagybocskó, 

 Koraitat Máramaros, folgendes : „Die Uraleule 

 kann bei uns nicht als Wintergast betrachtet 

 werden, indem dieselbe aneli schon früh im 

 Herbste bei uns erlegt wurde und vor einigen 

 Jahren auch junge Exemplare vorgefunden 

 wurden. " 



Nach dem Berichte von Anton v. Wachen- 

 HusEN wurde am 10. Jänner 1907 ein Exem- 

 plar in Zólyomlipcse erlegt. 



Die neuen Brutplätze sind daher das Re- 

 tyezátgebirge und die Gegend von Nagybocskó ; 

 zu diesen gesellt sich noch ; laut den unten 

 folgenden Daten Pojáiiamörül im Komitate 

 Krassó-fSzörény, hart an der Grenze des Ko- 

 mitates Hunyad. 



Zum Schlüsse folgen noch diejenigen Da- 

 ten, welche uns im Laufe des Jahres 1908 



