326 



hogy legalább az egyik madarat Iclőhesse. 

 Egy alkaloinnial sikerült is neki a költő nős- 

 tényt belopni és szolgálati fegyverével bele- 

 lőtt a fészekbe. Minthogy a madár a lövésre 

 nem szállott el, fölmászott a fészekhez, abban 

 a reményben, hogy a madár meg van lőve. 

 A fészekhez érve, azonl)an az a nagy meg- 

 lepetés érte, hogy a keselyű elszállt. Ekkor 

 értesítette a verseczi föszolgabirót, a terület 

 vadászbérlüjét, a ki a nőstényt — természe- 

 tesen a költési idő alatt — lelőtte és azt 

 vadásztrofeának kitömette. A fészekből az 

 erdőkerülő egy majdnem teljesen friss tojást 

 szedett ki, a mely jelenleg gyűjteményemben 

 van. Ezenkívül egy Oyps fulvus c? is van 

 gyűjteményemben, a melyet 1908 május ele- 

 jén kaptam Némctbogsánból. Valószínű, hogy 

 ez is egy a közeli környéken fészkelő pár- 

 hoz tartozott. 



Lintia Dénes. 



A saskeselyű pusztulása a Retyezát-hegy- 

 ségben. Az 1908. év folyamán sok kisérlet 

 töitént a Retyezát-hegységben, hogy az eset- 

 leg még itt tartózkodó saskeselyűket meg- 

 figyelhessük. Június végén, július elején, főleg 

 pedig augusztus és szeptember hónapok folya- 

 mán körülbelül 30 napot szenteltem ennek 

 a czélnak. Ezenkívül itt járt báró Bornemissza 

 Gyula társaságában Lodge R. B., a ki a sas- 

 keselyűről fényképfölvételeket szeretett volna 

 szerezni, de egyesült kísérleteink teljesen 

 sikertelenek maradtak. Pedig kitétettem egy 

 havasi legelőn elpusztult kilencz darab marhá- 

 nak a hulláját, azonkívül több izben ló- és 

 juhdögöket, a melyek szokatlan nagy szám- 

 ban csábították ide a barna és fakó keselyű- 

 ket, valamint a szirti sasokat, de saskeselyű 

 egyáltalában nem mutatkozott. A nagyarányú 

 kísérlet sikertelensége azt bizonyítja, hogy a 

 saskeselyű manapság már a Retyezáton is, a 

 melynek még nemrégiben állandó lakója volt, 

 csak mint igen ritka vendég jelenik meg. 

 Legutoljára 1905 őszén észlelték a Retye- 

 zátban. 



Barthos Gyula. 



wahrgenommen wurden, und hatte dieser dann 

 nur das ciile Bestreben wenigstens einen von 

 diesen Vögeln zu erlegen Bei einer Gelegen- 

 heit gelang es ihm auch .sich dem brütenden 

 Weibchen zu nähern, und schoss dann mit 

 dem Dienstgewehre in den Horst. Indem der 

 Vogel auf den Schuss nicht abtlog, kletterte 

 er an den Horst, in der Hotfnung, dass der 

 Vogel tot sei. Am Horste angelangt, wurde 

 ihm jedoch die grosse Überrascliung zuteil, 

 da.ss der Geier wegflog. Danach verständigte 

 er den Obcrstuiilrichter von Versecz, den Jagd- 

 pächter, welcher das Weibchen — natürlicii 

 während der Brutzeit — erlegte, und als 

 Jagdtrophäe ausstopfen Hess. Der Waldhüter 

 entnahm dem Horste ein fast ganz frisches Ei, 

 welches sich jetzt in meiner Sammlung be- 

 findet. Ausserdem besitze ich in meiner Samm- 

 lung noch ein Oyps fuhms c?, welches ich 

 Anfang Mai 1908 aus Németbogsán erhielt. 

 Wahrscheinlich gehörte dasselbe ebenfalls 

 einem in der Nähe brütenden Paare an. 



DiONYSius Lintia. 



Das Verschwinden des Bartgeiers aus 

 dem Retyezát Gebirge. Im Laufe des Jahres 

 1908 wurden im Retyezát-Gebirge viele Ver- 

 suclie gemacht, um den eventuell noch liier 

 vorhandenen Bartgeier beobachten zu können. 

 Ende Juni, Anfang Juli, hauptsächlich aber 

 in den Monaten August und iSeptember wid- 

 mete ich diesem Zwecke ungefähr 30 Tage. 

 Ausserdem besuchte auch R. B. Lodge be- 

 gleitet von Baron .Iulius v. Bornemissza die 

 Gegend ; ersterer wollte photographische Auf- 

 nahmen ü])er den Bartgeier macheu, doch 

 blieben unsere vereinten Bestrebungen ohne 

 jeden Erfolg. Es wurden die Leichen von 9 

 Stück Rindern, welche auf einer Alpenw-eide ver- 

 endeten, ausserdem öfters die Kadaver von 

 Pferden und Schafen ausgelegt, welche Mönch- 

 uud Gänse-Geier, sowie Steinadler in unge- 

 wöhnlich grosser Anzahl herbeilockten, der 

 Bartgeier zeigte sich jedoch nicht ein einziges 

 Mal. Die Erfolglosigkeit dieser vielen Ver- 

 suche liefert den Beweis, dass der Bartgeier 

 heutzutage im Retyezát-Gebirge, wo er noch 

 gar nicht so lange ständiger Bewohner war, 

 nur noch als sehr seltener Gast erscheint. 

 Zum letzten Male wurde er im Herbste 1905 

 im Retyezát-Gebirge beobachtet. 



Julius v. Barthos. 



