íme, a legélesebb ellentmondás egy és ugyan- 

 azon szerzőnél, a kitől különben a gondol- 

 kodást megtagadni nem lehet, és pedig alap- 

 vető kategóriákra vonatkozólag, mint: vonnMs 

 és szaporodás — egy és ugyanazon értekezés 

 két különböző lapján. Egyszer a vonulási 

 ösztön nem szerves része a szaporodásnak 

 — pag. 99 — , másszor a vonulási ösztön 

 a szaporodással a legszorosabban összefügg 

 - pag. 100 — , tehát mégis szerves része. 

 Az első mondatot, magában véve azt kell hinni, 

 hogy Braun tagadja a vonulási ösztön és a 

 szaporodás összefüggését és csak a praemissa, 

 hogy t. i. Altom a vonulási ösztönt elkülönítve 

 veszi, teszi lehetővé a mondat helyes meg- 

 értését, nevezetesen, hogy Braun- a kettőnek 

 szerves összefüggését állítja. Az első mondat 

 fogalmazása nagyon alkalmas félreértések 

 támasztására. 



Azután jön az egész ösztönvilág közép- 

 pontja: a szaporodás és a költés — nyilván 

 pleonasmus, mert mindegyik egy és ugyanazt 

 jelenti — , továbbá a táplálkozási feltételek, 

 úgy hogy ismét ez a kettő — költés és táplál- 

 kozási feltételek „az oka a vonulásnak s az 

 is marad". Magukban véve e mondatok semmi 

 újat se mondanak. 



Bizony nem szívesen gyakorlok e tekin- 

 tetben kritikát, mert a gondolkodást külö- 

 nösen oly disciplináknál becsülöm sokra, 

 melyek a száraz empirizmus felé hajlanak, 

 mint a túlhajtott madárbörtanulmányozás ; a 

 gondolatoknak azonban legalább is hypo- 

 thetikus alapjuknak kell lenniök, mikor a 

 tényleg való nincs teljességgel kizárva, mert 

 különben az a veszély fenyeget, hogy gondo- 

 latok kifejtése helyett csak szójátékot űzünk. 



Ilyen még az a gondolat is, melylyel Braun 

 Fritz a madárvonulás jelenségének eredetét 

 igyekszik megmagyarázni. A jégkor-bò\ indul 

 ki, mely véleménye vagy feltevése szerint 

 változatlan volt és a madáréletet teljesen ki- 

 zárta; azért az időszakon át a madarak a 

 trópusok alatt tartózkodtak. A mint azután a 

 jég elkezdett visszavonulni az északi sark 

 felé, a madarak is hasonlóképen észak felé 

 nyomultak ; okul azt veszi fel, hogy a mada- 

 rak igyekeztek nagyobb táplálkozási területet 

 szerezni ; a többi azután jő magától, külö- 

 nösen az a tétel, hogy a mi mérsékelt övi 

 költő s egyszersmind vonuló madaraink a 



Wir sehen hier bei ein und demselben 

 Auetor, dem man das Denken sonst nicht 

 absprechen kann, hinsichtlich fundamentaler 

 Kategorien, wie: Zug \md Fortpflanzung, aul 

 zwei Seiten ein und derselben Abhandlung 

 den scheinbar krassesten Widerspruch. Ein- 

 mal ist der Zugstrieb nicht specifischer Theil 

 der Fortpflanzung — pag. 99 - ein an- 

 deresmal hängt der Zugstrieb mit der Fort- 

 pflanzung aufs engste zusammen — pag. 100 

 — was denn doch absolut specifisch ist. 

 Den ersten Satz — auf pag. 99 — für sich 

 gegeben, muss man als Negation des Zu- 

 sammenhanges von Zugstrieb und Fortpflan- 

 zung verstehen, und erst die Praemisse, dass 

 Altum den Zugstrieb besonders stellt, er- 

 möglicht die richtige Auffassung, dass näm- 

 lich Braun den specifischen Zusammenhang 

 annimmt. Die erste Fassung ist ganz geeig- 

 net, Misverständnisse hervorzurufen. 



Dann kommt das Centrum des ganzen 

 Trieblebens : die Fortpflanzung und das Brut- 

 geschäft - - offenbar ein Pleonasmus, weil 

 beide ein und dasselbe bedeuten; — und die 

 Nahrungsbedingnisse, so dass wieder diese 

 beiden - - Brutgeschäft und Nahrungsbeding- 

 nisse — „das Kausal-Bedingende beim Vogel- 

 zug sind und bleiben". An sich besagen diese 

 Sätze gar nichts Neues. 



Ich thue es gewiss nicht gerne, hier Kritik 

 zu üben, weil ich das Denken besonders in 

 jenen Disciplinen hochschätze, welche zur 

 dürren Empirie hinneigen, wie das Balg- 

 studium in seinen Übertreibungen ; die Ge- 

 danken müssen aber doch zum Mindesten 

 hypothetische Begründung haben, worin das 

 Thatsächliche nicht absolut ausgeschlossen 

 ist, sonst läuft man Gefahr, statt Gedanken 

 zu entwickeln, eigentlich Wortspiele zu treiben. 



In diese Flucht gehört auch noch der Ge- 

 dankengang, welchen Fritz Braun hinsicht- 

 lich des Ursprunges des Phaenomens des 

 Vogelzuges entwickelt. Als Ausgangspunkt 

 nimmt er die Eiszeit, welche seiner Meinung 

 oder Annahme nach in ihrer Periode un- 

 wandelbar war und den Vogel absolut aus- 

 schloss ; dem entsprechend sassen die Vögel 

 in dieser Periode in den Tropen. Als sich 

 das Eis dann gegen den Nordpol zurück- 

 zuziehen begann, rückten die Vögel eben- 

 falls nach Norden vor ; als Ursache wird die 

 Erwerbung eines grösseren Nahrungsgebietes 



