s 



fogás, a milyennel még ma is találkozunk és 

 pedig elég gyakran, midőn egyesek néha 

 óriási területekre nézve a legnagyobb hatá- 

 rozottsággal állítják, hogy ott ez vagy az a 

 faj nem fordul elő, holott úgy kellene állni: 

 „ez ideig még nem észlelték". 



PALMÉN-nel szemben is igen gyakran igaz- 

 ságtalanul járnak el, még pedig mindig téves 

 alapon. Az a felfogás, mintha Palmén a művé- 

 hez mellékelt térképbe minden vonuló madár 

 vonulási útját belé akarta volna rajzolni, 

 az ornithologusok lelkébe valóságosan belé- 

 maródott és mindazokat éles megjegyzésre 

 indítja, a kik csak egyetlenegy, gyakran csak 

 lokális eltérést észlelnek; holott Palmén tér- 

 képe mindössze 19, magasan északon fész- 

 kelő, de messze délre vonuló faj vonulási 

 utjának hálózatát mutatja es az irányok nem 

 vonulási megfigyeléseken, hanem az illető 

 fajok faunisztikai előfordulásán alapulnak. 



Palmén müvének jelentősége nem a rész 

 letekben keresendő, melyek rendesen czél- 

 táblái a támadásnak, hanem abban, hogy ez 

 az első mü, mely megkísérli, hogy a madár- 

 vonulás jelenségének egészét bemutassa és 

 modern tudományos zoológiai alapon tárgyalja. 



Hogy e mellett végleges, minden kétséget, 

 minden más véleményt kizáró megoldásról 

 már a priori s még kevésbbé a posteriori szó 

 nem lehet, az minden komoly kutató előtt 

 természetes ; és a mi épen a sokat támadott 

 vonulási utakat illeti, azokra vonatkozólag 

 magának PALMÉN-nek a véleménye is oda lyu- 

 kad ki, hogy a jövőben, tehát müvének meg- 

 jelenése után, arra kellene törekedni, hogy 

 minél titilli fuj útját meghatározzák, miből 

 következik, hogy PALMÉN-nek esze ágában se 

 volt, hogy térképének azt vindikálja, mintha 

 kimerítő volna. Sőt mi több, a fajok vonulási 

 utainak kikutatására Sí m.k\ u.i.-nak a daruró] 

 szóló munkáját ajánlja mintául, ornithographiai 

 tekintetben pedig, tehát a területek össze- 

 foglaló feldolgozására, Pliísm: ..( »rnithographia 

 Ivossica'-ját. 



vom Nil und Helgoland in einer einzigen 

 Nacht zurück. Gaf.tke nahm an, dass, was 

 nicht in den Ausweisen der Ornithologen an- 

 geführt ist, im gegebenen Faunengebiet auch 

 nicht vorkommt; eine Denkart, wie wir sie 

 ja auch mudi heute u. z. oft genug linden, 

 wenn von oft' riesigen Gebieten mit grösster 

 Entschiedenheit vom Einzelnen behauptet 

 wird, diese oder jene Art komme dort nicht 

 vor, wo es doch lauten sollte: „wurde Ins 

 jetzt noch nicht gefunden". 



Auch Palmén geschieht vielfach Unrecht 

 u. z. immer und immer auf irriger Grund- 

 lage. Die Auffassung, als hätte Palmen auf 

 der seinem Werke beigegebenen Karte die 

 Zugstrassen aller ziehenden Arten verzeich- 

 nen wollen, hat sich in die ornithologischen 

 Gemüther förmlich eingeflossen und reizt 

 alle Jene, die eine — oft nur locale — 

 Abweichung wahrnehmen, zu scharfen Bemer- 

 kungen, wo doch die Wege auf Palmén's 

 Karte nur uuf 19. dem Brutorte nach hoch- 

 nordische, sonst aber weit nach Süden ziehende 

 Arten das Zugstrassen-Netz basiert und die 

 Richtungen nicht auf Zugsbeobachtungen, son- 

 dern auf faunistisches Vorkommen gestützt sind. 



Die Bedeutung von Palmén's Werk liegt 

 nicht in den Details, die gewöhnlich Anlass 

 zu Angriffen geben, sondern darin, dass es 

 das erste ist, welches den Versuch machte, 

 das Phaenomen des Vogelzuges in seiner 

 Totalität darzustellen und zu erfassen, auf 

 moderner zoologisch-wissenschaftlicher Grund- 

 lage zu behandeln. 



Dass es dabei von einer endgiltigen, jeden 

 Zweifel, jede andere Meinung abschliessen- 

 den Lösung schon a priori und noch mehr a 

 posteriori nicht die Kede sein konnte, liegt für 

 jeden ernsten Forscher auf der Hand und 

 was ganz speciell die so vielfach angefoch- 

 tenen Zugstrassen anbelangt, so lautet ja 

 die Conclusion Palmén's dahin, man solle 

 in Zukunft - also nach seinem Werke — 

 bestrebt sein, die Zugstrassen von je mehr 

 Ariin zu bestimmen, woraus folgt, dass I'm.- 

 MÉN weit entfernt war seiner Karte einen 

 erschöpfenden Character zu vindicieren. Ja, 

 er emptielt als Muster für die Erforschung 

 der Zugstrassen der Arten 81 ndevall's Arbeit 

 über den Kranich und hinsichtlich der ornitho- 

 graphisehen,also umfassend en Bearbeitung der 

 Gebiete, Pleske's „Ornithographia Rossica". 



