18 



akarjuk állítani a költő- és telelő-helyekről való 



ismereteink közt az egyensúlyt, mert ettől vár- 

 hatjuk a.: igazi előrehaladást az avijiheuologia 

 terén. 



Ha így veszszük a kérdést, világossá lesz, 

 hol kell megragad mink a dolgot, más szó- 

 szóval: a P. I. 0. C-nek, mely ponton kel- 

 lene és a jövőben mely ponton kell neki- 

 vetnie a vállát, feltéve, hogy nem elégszik 

 meg a jövő kongresszus előkészítésével és 

 egy folyóirat szerkesztésével, hanem organisa- 

 torikus úton tudományos eredményeket akar 

 elérni. 



Mert nem a kongresszus fényes lefo- 

 lyása, reprezentatív része, hanem egyesegye- 

 dül tudományos eredménye késztetheti arra, 

 többi közt, a kormányokat és intézeteket, hogy 

 ne csak ideiglenes, hanem állandó támogatást 

 nyújtsanak. 



Szememre vethetik, hogy pl. a rendszertan 

 és avigeographia terén és egyebütt mégis 

 csak mutatott fel eredményeket a kongresszus, 

 a mit persze tagadni senkinek sincs esze ágá- 

 ban se. De az is kétségbevonhatatlan, hogy 

 az ornithologia e részeinek művelése állandó 

 nemzetközi szervezet nélkül is haladhat előre 

 és halad is, ellenben a madarak egyik zóná- 

 ból a másikba való vonulásának tanulmányo- 

 zása csak em tikéul való, állandóan mer/ismételt 

 megfigyelése és a zónák területeinek állandó, 

 szabályos érintkezése által vihető előre, úgy a 

 lefolyás, mint a sejthető eredet tekintetében, 

 a mi nemzetközi inunkat s ezzel együtt állandó 

 nemzetközi organizácziót tételez fel. 



A P. I. 0. C. működését már 1884 ben oly 

 munkálatokkal kezdhette volna meg, melyek- 

 nek keresztülviteléhez teljesen elégségesek 

 lettek volna az első eszközök, tehát a c. 

 40,000 korona. Jelzem a következőket. 



1. Nincs klasszikus megfigyelésünk a mada- 

 rak vonulásáról a Nílus völgyében oda és 

 vissza. Klasszikus csak akkor lesz a meg- 

 figyelés, lia egy és ugyanazon évben legalább 



and tropischen Gebiete, ah Winleruuysplälzc 

 der ziehenden Arten verlegt werden muss, 

 wenn wir das Gleichgewicht zwischen unserer 

 Kenntniss der Brutgebiete und Winterungs- 

 gebiete herstellen wollen, wovon der wahre 

 Fortschritt auf dun Geluvte der Avi jilia eno- 

 logie a bli du i /I. 



Wenn wir die Aufgabe so auffassen, dann 

 liegt es auf der Hand, wo die Sache an- 

 gepackt werden muss, mit anderen Worten : 

 wo das P. I. 0. C. den Hebel hätte ansetzen 

 müssen und in Zukunft ansetzen muss, vor- 

 ausgesetzt, dass es sich nicht mit der Vor- 

 bereitung des nächsten Congresses und Re- 

 daction einer Zeitschrift begnügt, sondern 

 dass es auf organisatorischem Wege wissen- 

 schaftliche Erfolge erringen will. 



Denn nicht der glänzende Verlauf, der re- 

 präsentative Theil der Congresse, sondern 

 der wissenschaftliche Erfolg, einzig und allein 

 nur dieser ist es, der u. A. Regierungen und 

 Anstalten bewegen kann, nicht nur gelegent- 

 lich, sondern dauernd Unterstützung zu ge- 

 währen. 



Man wird wohl einwerfen, dass die Con- 

 gresse denn doch Erfolge z. B. auf dem 

 Gebiete der Systematik, Avigeographie u. dgl 

 aufweisen, was ja auch Niemand in Zweifel 

 ziehen kann. Das ist aber auch unbestreit- 

 bar, dass die Pflege dieser Theile der Orni- 

 thologie auch ohne eine permanente inter- 

 nationale Organisation ihren Fortgang nehmen 

 kann und auch nimmt, wogegen das l'hae- 

 nomen des Zuges der Vögel aus einer Zone- 

 in die andere, durch die jährliche, constante 

 Wiederholung und durch die stete, regelmässige 

 Berührimg der Gebiete der Zonen, sowohlhin- 

 sichtlich des Verlaufes, als aneli des muth- 

 masslichen Ursprunges, nur international an- 

 gestrebt, mithin durch eine permanente inter- 

 nationale Organisation gefördert werden kann. 



Als Angriffspunkte der Thätigkeit des P. I. 

 <). C. empfahlen sich schon im Jahre 1884 

 eine Reihe von Arbeiten, welche auch mit 

 den ersten Mitteln ganz gut und mit Erfolg 

 hätten gefördert werden können, also mit 

 ca. 40.000 Kronen. Ich deute die folgen- 

 den an : 



1. Wir besitzen keine einzige klassische 

 Beobachtung über Hin- und Rückzug aus 

 dem Xiltliale. Classiseli wird die Beobachtung 

 erst dann, wenn zum mindesten auf einem 



