39 



délelőtti órákban az emberek telepeit közelíti 

 meg-, lini a háziállatok hulladékait turkálja ; 

 nem éppen félénk és - - e napszakban - 

 nagyon hallgatag. 



Európában folytatott (''létmódjának legjobb 

 forrása ma is Gesnee Szerinte a madár ván- 

 dormadár volt, mely Németországban tavasz- 

 kor a gólyával érkezett és július végén ismét 

 távozott. Ugyancsak Gesner alapján e/, a madár 

 az Ibis-féléktől az által ütött el, hogy nem ke- 

 reste a vizmelléket, hanem a sziklás, száraz 

 hegységet. Kopár sziklafalak, ódon düledékek, 

 régi váromladékok voltak kedvelt tartózkodási 

 helyei. A száraz, kopár helyekhez való ragasz^ 

 kodást a madár ma is tanúsítja, ott, a hol 

 inig előfordul. Gesnee, de csak hallomás után, 

 a vizmellékről is úgy emlékezik meg, mint e 

 madár tartózkodásáról, a mi azonban nyilván 

 a karakatnára - Carbo cormoranns — vonat- 

 kozik, a mint ezt majd tapasztalni fogjuk 



A táplálékra vonatkozólag Gebner azt mondja, 

 hogy ez sáskából, a gyökérzetnek ártó pajo- 

 rokból (alkalmilag apró halakból?) és békákból 

 áll. Aldrovandüs a madarat kígyóval rajzolja 

 le, melyet ujjai között tart. Algírban a ma is 

 élő madár Loche és Tristram szerint rovarok- 

 kal, gyíkokkal és kígyókkal él. 



A fészkelésre vonatkozólag Gesner azt 

 mondja, hogy ez a madár magas és meg- 

 közelíthetetlen helyeken fészkel, fészekalja 

 pedig három tojás. E megfigyelés helyességét 

 az újabb kutatók azokról a pontokról is bizo- 

 nyítják, a hol a madár még él. Tristram ki- 

 emeli, hogy a madár az Euphrates melléki 

 Biredjik ódon szaraezén várának falazatában 

 társasán fészkel, a fészkelő odvak azonban 

 és különösen azok. a melyek sziklafalakban 

 vannak, oly magasságban állanak, hogy meg- 

 közelithetetlenek. Loche szerint a fészekalj 

 két vagy három kékesfehér, nagyon halavá- 

 nyan vörösesen szeplőzött tojásból áll. 



A madár hangja erős és innen, Gesner sze- 

 rint, német neve „Scheller" = csörgő; a hang 

 maga „ka-k;i-ka"-szerű, a madár különösen 



dir sich in den Vormittagsstunden den Nieder- 

 lassungen der Menschen nähern, wo sie in 

 den Spuren der Haustiere herumwühlen ; er 

 ist nicht gerade scheu und - - zu dieser Ta- 

 geszeit — sehr schweigsam. 



Den besten Quellbericht über seine Lebens- 

 weise in Europa gibt noch bis heute Gesner. 

 Nach ihm war der Vogel ein Zugvogel, der 

 in Deutschland zugleich mit dem Storch im 

 Frühjahr erschien und Ende Juli wieder davon- 

 zog. Eben auch nach Gesnee hat sich dieser 

 Vogel von den Ibisen dadurch unterschieden, 

 dass er nicht die Gegenden am Wasser auf- 

 suchte, sondern das felsige, trockene Berg- 

 land. Nackte Felswände, alte Trümmer und 

 Burgruinen waren sein Lieblingsaufenthalt. 

 Seine Anhänglichkeit an trockene, kahle Ge- 

 genden bekundet der Vogel auch jetzt dort. 

 wo er noch vorkommt. Gesner erinnert sich. 

 aber nur vom Hörensagen, an Gegenden am 

 Wasser, als Aufenthaltortes dieses Vogels, 

 was sich aber offenbar auf den Kormoran - 

 Carbi) cormoranus - - bezieht, wie wir bald 

 erfahren werden. 



Bezüglich seiner Nahrung sagt Gesner, dass 

 diese aus Feldheuschrecken, dem Wurzelwerk 

 schädlichen Engerlingen [gelegentlich aus klei- 

 nen Fischen (?)] und aus Fröschen bestehe. 

 Aldrovandus zeichnet den Vogel mit einer 

 Schlange ab, die er zwischen den Zehen hält. 

 Der auch heute in Algerien vorkommende 

 Vogel lebt nach Loche und Tristram von Kerb- 

 tieren, Eidechsen und Schlangen. 



Mit Bezug auf das Nisten sagt Gesner, die- 

 ser Vogel niste an hohen und unnahbaren 

 Stellen, seine Gelege bilden drei Eier. Die 

 Richtigkeit dieser Beobachtung bestätigen die 

 neueren Forscher auch für jene Punkte, wo 

 der Vogel noch lebt. Tristram hebt es hervor, 

 dass der Vogel auf dem Gemäuer der alten 

 Sarazenenveste Biredjik am Euphrat ge- 

 sellig niste, dass aber die Nesthöhlen und 

 besonders jene, die in den Felswänden seien, 

 sich in solcher Höhe befinden, dass sie un- 

 nahbar seien. Nach Loche besteht das Gelege 

 aus zwei oder drei bläulichweissen, sehr blass- 

 rötlich gefleckten Eiern. 



Die Stimme des Vogels ist laut und daher 

 kommt, nach Gesner, sein deutscher Name 

 „Scheller" ; die Stimme selbst lautet wie 



