47 



Azt világosan megjegyzem, hogy a német 

 szótár- és egyéb irodalomról inkább csak 

 megemlékszem, alaposabb, vagy éppen kime- 

 rítő tárgyalása a dolog természeténél fogva 

 német szakemberekre tartozik. Én csak a leg- 

 szükségesebbre és csak abban a mértékben 

 szorítkoztam, a melyben az irodalom töredé- 

 kesen rendelkezésemre állott 



III. MAGYAR NYELVEMLÉKEK. 



A magyar nyelvemlékek tárgyalását, a madár 

 alakjának ismertetésével és avval kell meg- 

 előzni, a mi a magyarság szemlélődésének 

 sajátossága rendén szervesen hozzáfűződik. 



Az I. táblán a felső alak a tarvarjú — Geron- 

 ticus - - képe, az alsó alak e madár feje a 

 Dresser müvében adott formának hü máso- 

 lata. A felső, teljes alakot a művész — Csörgey 

 Titus - - a teljes nyugalom képében adja, a 

 mikor az Ibis-félék nyakukat teljesen behúz- 

 zák : testük ekkor elől fennálló, csőrük a föld 

 felé konyuló. 



Számbavéve most már a magyarságnak ki- 

 váló biológiai érzékét, mely a madarak fel- 

 fogásában úgyszólván tetőz, a mit a példa- 

 beszédek sokasága is bizonyít ; számbavéve 

 a képletes beszédre, a hasonlatok alkalma- 

 zására való hajlandóságot, egyetlen pillantás 

 a tábla egész alakjára, arról győz meg, hogy 

 ez a különös megjelenésével kirívó madáralak 

 szükségképen magára vonta a figyelmet, mé- 

 lyen reáhatott a magyar lelkület sajátos voná- 

 sára, hajlandóságára, és hogy csupán ez lehetett 

 a magyar „iarvarjú", még pedig már tarfejű- 

 ségénél, fekete színénél és tyúk-nagyságánál 

 fogva. A többi kiható sajátság a tárgyalás 

 során majd ki fog tűnni. 



Lássuk most már a nyelvemlékeket idő- 

 rendben és a hozzájuk fűződő magyarázatok- 

 kal együtt. A legrégibb magyar adat öt évvel 



Ich bemerke ausdrücklich, dass ich die 

 deutsche Wörterbuch- und übrige Literatur 



eigentlich nur erwähne ; gründlichere oder 

 gar erschöpfende Behandlung derselben ist 

 der Natur der Sache gemäss Aufgabe der 

 deutschen Fachgelehrten. Ich habe mich nur 

 auf das allernötigste und auch nur in dem 

 Masse darauf beschränkt, als mir die Literatur 

 in fragmentarischer Weise zur Verfügung stand. 



III. l'XGARISCHE 

 SPRACHDENKMÄLER. 



Der Behandlung der ungarischen Sprach- 

 denkmäler muss die Darstellung der Gestalt 

 des Vogels und auch das vorausgeschickt 

 werden, was sich entsprechend der eigen- 

 tümlichen Anschauungsweise des ungarischen 

 Volkes daran knüpft. 



Auf der Tafel I. ist die obere Gestalt das 

 Bild des Kahlraben ■ - Geronticus —, die 

 untere Gestalt ist der Kopf des. Vogels, eine 

 getreue Wiedergabe der in Dresser's Werk 

 gegebenen Form. Die obere, ganze Gestalt 

 gibt der Künstler - Titus Csürcey ■ ■ im 

 Bild vollkommener Ruhe, wenn die Ibise ihren 

 Hals ganz einziehen. Ihr Körper steht zu 

 dieser Zeit vorn aufrecht, ihr Schnabel ist 

 gegen Boden geneigt. 



Wenn wir nun in Betracht ziehen den ausser- 

 ordentlichen biologischen Sinn des ungarischen 

 Volkes, der in der Auffassung der Vögel so- 

 zusagen kulminiert, was die Menge der Sprich- 

 wörter beweist : wenn wir in Betracht ziehen 

 siine Neigung zu bildlicher Redeweise, zur 

 Anwendung von Gleichnissen, überzeugt uns 

 ein einziger Blick auf die ganze Gestalt der 

 Tafel davon, dass die auffallende Vogelgestalt 

 mit ihrer absonderlichen Erscheinung die Auf- 

 merksamkeit unbedingt auf sich zog, auf den 

 eigentümlichen Zug in Sinn und Gemüt, auf 

 jene Neigung der Ungaren tiefen Eindruck 

 machte, und dass nur dies der ungarische 

 „Kahlrabe" sein konnte, mit seinem Kahlkopf, 

 seiner schwarzen Farbe, seiner Hühnergrösse. 

 Die übrigen auffallenden Eigentümlichkeiten 

 werden sich bald im Verlauf der Behandlung 

 zeigen. 



Betrachten wir nun der Zeitfolge nach die 

 Sprachdenkmäler mit den dazu gehörigen Er- 

 klärungen. Die älteste ungarische Ane-abe 



