62 



latát és alkalmazta mondásait és az élő köz- 

 mondást. Decbi az Erasmus közmondásával adva 

 meg a tüzetesebb értelmezést is. a melyei 

 azért választott, inert a madár, noha Ibisszerű 

 volt, kerülte a vizeket és nem szállott ágra, 

 a miről lábainak a száraz földhöz való idő- 

 múlása tanúskodik is. 



Melius is, Decbi is születés szerint tnlcuhtnui. 

 szorosabban véve Tolna megye területéről való 

 emberek — az előbbi a „Somogyság" Horhi 

 nevű faluban született, mely elpusztult, de a 

 melynek az azonos nevű puszta - - ma Tol- 

 nához tartozva — őrzi emlékét, a másik Cimor 

 családi néven Decs tolnamegyei községben 

 született és szülőhelye nevét vette fel. Elfogad- 

 ható az, hogy mindkét magyar humanistának 

 a tarvarjú gyermekkori ismerőse volt s a kora 

 ifjúságban szerzett eleven benyomás tükröző 

 dött az iró férfiak lelkületében, a midőn a 

 tarvarjút tollúkra vették és így emlékét a 

 késő ivadékok szániára is megőrizték. 



Azonban abból, a mit a madár életmódjából 

 Gesner és a mostkori omithologusok. különö- 

 sen Heuhlin feljegyeztek, teljesen elfogadható 

 az, hogy a tarvarjú az Alföld pusztaszerit, 

 szikes és homokos területén is tartózkodott 

 és ott is úgy közelítgette a gyéren elszórt 

 emberi lakokat, mint a hogyan ez az „Élet- 

 mód" ezimű szakaszban, Heuglin nyomán — 

 és Észak-Afrika területéről értve - - le van 

 irva. 



Az egykori elterjedés képe Magyarországra 

 nézve még némileg meg lesz állapítható, ha 

 nyelvemlékeink búvárain kiviil gyűjtő nyelvé- 

 szeink feljegyzik : 



1. hol él a nép száján a tarvarjú- madárnév ? 



2. hol él ugyancsak a nép száján a Decsi- 

 féle közmondás, még ha elfajulva is, t. i. 



Schriftsteller haben ihre Gleichnisse aus un- 

 mittelbarer Anschauung geschöpft, ihre Aus- 

 sprüche ebenso angewendet und das gangbare 

 Sprichwort, indem Decsi mit dem Sprichwort 

 des Erasmus auch die ausführlichere Erläute- 

 rung gibt, darum gewählt, weil der Vogel, ob- 

 gleich er Ibisartig war. die Gewässer mied 

 und sich auf keinen Ast niederlies, wovon 

 auch der für das Leben auf dem trockenen 

 Land gebildete Bau seiner Heine Zeugnis 

 ablegt. 



Sowohl Melius, als auch Dbosi waren ihrer 

 Geburt nach Leute von jenseits tier Donau, 

 bestimmter ausgedrückt waren sie auf dem 

 Gebiet des Tolnaer Komitats zuhause — jener 

 war im Soniogyer Gau geboren, im Dorf Horhi, 

 das zu Grunde gegangen ist, dessen Andenken 

 aber die gleichnamige „puszta" - - heute zu 

 Tolna gehörig — bewahrt : dieser, dessen 

 Familienname Gimor, war in der Gemeinde 

 Dees des Tolnaer Komitats geboren und hatte 

 den Namen seines Geburtsortes angenommen. 

 Man kann annehmen, dass beide ungarische 

 Humanisten den Kahlraben von ihrer Kindheit 

 an kannten und dass der lebhafte Eindruck, 

 den sie in ihrer Jugend vom Vogel erhielten, 

 sich auch in der Seele des Mannes der Feder 

 wiederspiegelte, als sie den Kahlraben in ihren 

 Schriften in Anspruch nahmen und so sein 

 Andenken für spätere Geschlechter bewahrten. 



Indessen von dem. was Gesner und die 

 Ornithologen unserer Zeit, besonders Heuglin, 

 über die Lebensweise des Vogels aufgezeichnet 

 haben, ist durchaus annehmbar, dass sich der 

 Kahlrabe auch auf dem steppenartigen, natron- 

 haltigen und sandigen Gebiet des Alföld (Ung. 

 Tiefebene) aufgehalten habe und dass er sich 

 auch dort den spärlich verstreuten mensch- 

 lichen Niederlassungen genähert habe, wie 

 dies im Abschnitt über seine Lebensweise, 

 nach Heuqlin - - mit Bezug auf das Gebiet 

 von Nordafrika - beschrieben ist. 



Ein Bild seiner einstigen Verbreitung kann 

 für Ungarn noch einigermassen hergestellt 

 werden, wenn ausser den Erforschern unserer 

 Sprachdenkmäler unsere sammelnden Sprach- 

 gelehrten aufzeichnen : 



1. Wo der Vogelnahme Kahlrabe im Yolks- 

 ihiiikI noch lebt? 



l' Wo das Dßcsi'sche Sprichwort, wenn 

 auch verändert, nämlich nicht nur in der 

 Fassung von „Kahlruhe" auf Ast oder Stecken, 



