(ir, 



is varjúféle, az értelem átmehetett 

 a bakvarjún át a vakvarjúra is. 

 Schwemmergans, mindenesetre ká- 

 rakatna, Phalacrocorax carbo = 

 Cormoranus = Corvus marinus. 

 Steinkrähe, nyilván Pyrrhocorax 

 alpinus, más néven Alpendohle 1. 

 Alpenrabe. 



A NYELVI ELHELYEZÉS. 



Mindezek alapján a tarvarjú ezentál a ma- 

 gyar nyelv forrásaiba így vezetendő be : 



Tarvarjú, Gerontieus eremita Linné, tar- 

 fejű, sötétszinií, tyúknagyságú, Ibis-féle ván- 

 dormadár, meli/ a gólyával érkezett s júliusban 

 távozott, a XVII-ik század körül Európából, 

 íny Magyarországból is kimaradt. Példabeszéd : 

 „Egyébkor is láttam ágon tarvarjút", először 

 Decsi Adagiáiban 1598. Latin megfelelője az 

 ERASMus-/efe „ Compluriúm Thriorum ego stre- 

 pitum audivi", 1500, mely üres fecsegésre 

 vagy fenyegetésre vonatkozva, Decsi részéről 

 azért alkalmaztatott, mert a tarvarjii nem 

 száll ágra ; a ki tehát állítja, hoy y rászáll, 

 üres feesegést visz végbe, mely éppen olyan, 

 mint az éyö fügefalevél, a melynek, nagy a 

 recsegése, de nincsen parazsa. 



Átnyújtom az „Aquila" olvasóinak és törek- 

 véseink méltatóinak az Ornithologia historica 

 gyönyörű területére intézett e rövid kirándulás 

 eredményét, abban a hitben, hogy nem muta- 

 tok „ágon tarvar ját" , a midőn kifejezem, hogy 

 a „legmodernebb" ornithologia irányzatain kívül 

 vannak más remek és fontos feladataink, leg- 

 főképen a nyelvek forrásai, ezek között rakodó 

 tárai, a szótárak körül, a melyeket csak a 

 nyelvismerettel karöltve járó szigorú szak- 

 ismeret oldhat meg helyesen és annak igazi 

 javára, a mit mi magyarok így fejezünk ki : 

 „nyelvében él a nemzet" , tegyük hozzá: min- 

 den iyazi nemzet - - — . 



die Bedeutung über „bakvarjú" 

 zu „vakvarjú" ■■ Nachtrabe = 

 Nachtreiher gelangen. 

 Schwemmergans, jedenfalls Kor- 

 moran, Phalacrocorax carbo = 

 Cormoranus = Corvus marinus. 

 Steinkrähe, offenbar Pyrrhocorax 

 alpinus, mit dem anderen Namen 

 Alpendohle s. Alpenrabe. 



SPRACHLICHE EINORDNUNG. 



Auf Grund alles dieses kann der „Kahl- 

 rabe" (tarvarjú) hinfort in die Quellensanim- 

 lungen der ungarischen Sprache wie folgt, 

 eingeführt werden : 



Tarvarjú (Kahlrabe), Geronlicus e;eniiln 

 Linné, cin kahlköpfiger, Ibisartiger, dunkler 

 Zugvogel, von der Grösse eines Hahnes, der 

 mit dem Storche, ankam, im Juli fortzog und 

 hid das XVII. Jahrhundert ans Europa und 

 so auch aus Ungarn fortblieb. Sprichwort: 

 „Audi sonst sah ich den Kahlraben auf dem 

 Ast", zuerst in Decsi 's Adagia 1598. Das er- 

 kl rende lateinische Sprich irort ist das von 

 Erasmus: „Compluriúm Thriorum ego strepi- 

 timi audivi" 1550, das mit Bezug auf leeres 

 Geschwätz oder Drohen von Seiten Decsi's 

 darum angewendet wurde, weil der Kahlrabe 

 sich nicht auf Aste niederlässt ; wer also 

 behauptet, dass er sich darauf niederlasse, voll- 

 führt leeres Drohen oder Geschwätz, das ge- 

 rade so ist, wie das brennende Feigeidaul), 

 dessen Geprassel zwar gross ist, aber keine 

 (Hut hinterlässt. 



Ich überreiche den Lesern der „Aquila" 

 und denen, die unsere Bestrebungen würdi- 

 gen, das Ergebnis dieses kurzen Ausflugs auf 

 das schöne Gebiet der Ornithologia historica 

 in dem Glauben, dass ich keinen „Kahlraben 

 auf einem Ast" zeige, indem ich ausspreche, 

 dass wir noch andere grosse und wichtige 

 Aufgaben haben, ganz besonders die Sprach - 

 quellen und als deren Sammelbecken die Wör- 

 terbücher betreffend, die nur die mit Sprach- 

 kenntnis Hand in Hand gehende strenge 

 Fachwissenschaft richtig lösen kann, zum 

 wahren Heil dessen, wass wir Ungaren so 

 ausdrücken : „In ihrer Spraclw lebt die Na- 

 tion" : setzen wir hinzu : eine jede wahre 

 Nation — — — . 



Aquila X. 



