71 



kérdezzem. Kolombatovic tanár a Stobrec mo- 

 csárról s Vranjicáról is kapott pontos, meg- 

 bízható jelentéseket. 



Figyelő volt elég, de madár annal kevesebb. 



Négy tételbe foglalom az 1902-iki tavaszi 

 figyelés eredményét. 



1.) Dalmáczia partjain a Közép-Európába 



iránijait) ronnhisiial: csak nei/atir adatait 



Ez év tavaszán tisztán domborodott ki ez 

 a jelenség. Márczius közepétől április végéig 

 csaknem állandóan kedvező időjárás uralko- 

 dott; derült napok, gyenge vagy semilyen szél- 

 lel — minden megvolt ahhoz, hogy a vonuló csa- 

 patok zavartalanul haladhassanak át Spalato 

 fölött. Az lett ennek a következménye, hogy itt 

 volt már április 25-ike, s még üuticüla phoeni- 

 curát sem láttam, a mely pedigezidőtájtMagyar- 

 országon már meg is települt. Egyéb fajok 

 közül is teljességgel csak a város határában 

 fészkelő egyedek mutatkoztak szórványosan. 

 Szinte kihaltnak tűnt fel a táj heteken keresz- 

 tül. De végre megjött április 28-ika. Előtte 

 való éjjel erős nyári förgeteg támadt, hatal- 

 mas záporral s égzengéssel. S reggelre minden 

 bokor, minden szikla nyüzsgött a vonulásá- 

 ban megakasztott madárságtól. A Marian-hegy 

 fölött tömegekben vonultak a gémek s a vér- 

 csék, elég alacsonyan arra, hogy a fajokat 

 fel lehessen ismerni. A borult, esős idő más- 

 nap is tartott. Még egyre érkeztek a háborgó 

 tenger felöl a fecskék, légykapók fáradt csa- 

 patai. 30-ára újra kiderült s a város környéke 

 megint kihalt, a nappali vonulók is újra 

 szemmel el nem érhető magasságban szágul- 

 dottak el fölöttünk. 



Keszletekkel az itt következő vonulási nap- 

 tár szolgál. De megjegyzem, hogy az aprii. 

 28 - 29-iki úgynevezett „első megjelenési" ada- 

 tokat nem tekinthetem helyeseknek. Biztosra 

 veszem, ha az a vihar egy héttel előbb tör 

 ki, sok fajnak már akkor jegyezhettem volna 

 első érkezését. 



Paludi ; gieng aneli oft nach Sabina hinaus, 

 uni den daselbst wohnenden Freund Iviő über 

 die neuen Ankömmlinge auszufragen. Professor 

 KolombatoviC erhielt aneli vom Sumpfe Stobrec 

 und aus Vranjica stets verlässliche Meldungen. 



Beobachter gab es viele, Vögel aber desto 

 weniger. 



Die Ergebnisse der Beobachtungen im Früh- 

 jahre 1902 fasse ich in vier Sätzen zusammen. 



1. Auf den Küsten Dalmatiens erhält man 

 von ilnii nach Mitteleuropa (/dichteten Ziu/c 

 nur die negativen Daten. 



Im heurigen Frühjahre äusserte sich diese 

 Erscheinung in voller Klarheit. Von Mitte 

 März an herrschte bis Ende April eine 

 fast ununterbrochen günstige Witterung; hei- 

 tere Tage, mit schwachem oder gar keinem 

 Winde - - alle Bedingungen dazu, damit die 

 ziehenden Schaaren ungestört über Spalato 

 vorbeifliegen können. Die Folge war, dass 

 ich schon den 25. April notierte und noch 

 nicht einmal Ruticilla phoenicur a sah, welche 

 Art in Ungarn um diese Zeit schon angesie- 

 delt ist. Auch von anderen Arten zeigten sich 

 durchaus nur die in der Umgebung der Stadt 

 vereinzelt brütenden Individuen. Wochenlang 

 erschien die Gegend fast wie ausgestorben. 

 Endlich kam der 28. April. Vorherige Nacht 

 erhob sich ein gewaltiges Sommer-Gewitter, 

 mit Regenguss und Donnern. Und Morgens 

 wimmelten alle Büsche, alle Felsen von den 

 in ihrem Zuge aufgehaltenen Vögeln. Den 

 Marian-Berg überflogen Massen der Reiher, 

 der Thurm- und Abendfalken, so niedrig, 

 dass man die einzelnen Arten wohl erkennen 

 konnte. Das trübe, regnerische Wetter hielt 

 auch am nächsten Tage aus. Noch immer 

 kamen vom wogenden Meere her müde Schaa- 

 ren der Schwalben und Fliegenfänger an. 

 Am 30. heiterte sich der Himmel und die 

 Umgebung der Stadt erschien wieder wie 

 ausgestorben, da auch die Tagwanderer in. 

 für Menschenaugen unerreichbarer Höhe über 

 uns dahinjagten. 



Die Details sind in dem unten folgenden 

 Zugskalender enthalten. Doch füge ich hinzu, 

 dass ich die sogenannten „ersten Ankunfts- 

 daten" vom 28. und l )( .) April nicht für rich- 

 tig halte. Bin überzeugt, dass ich, falls jenes 

 Gewitter um eine Woche früher ausbricht, 

 bei vielen Arten schon damals die erste An- 

 kunft notieren hätte können. 



