81 



volta miatt csak a Crista sterni hosszát 

 hasonlíthattam egybe annak magasságával s 

 a Coracoid hosszával. 



Az A és B betűvel jelzett adatok a két 

 normális termetűre, a C betűsek a kis alakra 

 vonatkoznak. 



zugrosser Beschädigung der Skelete war nur 

 die Vergleich inig der Länge der Crista sterni 

 mit der grössten Höhe derselben und der 

 Länge des Coracoids möglich. 



Die mit den Ziffern A und B bezeichneten 

 Daten beziehen sich auf die beiden normal- 

 wüchsigen, die unter C aber auf die kleine 

 Form. 



B. 



C. 



Az eredmény a következő : 

 I. A Crista sterni hossza, viszonyítva ugyan- 

 annak legnagyobb magasságához, utóbbit egy- 



ségül véve : 



Das Resultat ist folgendes: 



I. Die grösste Länge der Crista sterni, ver- 

 glichen mit der grössten Höhe derselben, 

 letztere als Einheit genommen : 



A "/u=5,- B *y ii =2-6; C ^/ 10 =2S. 



II. A Crista sterni hossza viszonyítva a 

 Coracoid legnagyobb hosszához, utóbbit véve 



egységül : 



II. Die grösste Länge der Crista sterni, 

 verglichen mit der grössten Länge des Cora- 

 coids, letztere als Einheit genommen: 



33 



%i=--ï4; B 29 / 24 =J-S; C u /„=ïl. 



Látjuk ebből, hogy a kis forma e két méret 

 által is megkülönböztethető a normális alka- 

 tútól, de már e 3 példány között is akadt 

 átmeneti forma, a B. 



Mindent egybevetve arra az eredményre 

 jutunk, hogy a Miliaria calandrának a salonai 

 mocsarakon csapatosan telelő kis formája a 

 középeurópai egyedektől színezetben, rajzo- 

 latban s nagyságban tér el, a Spalato kör- 

 nyékén fészkelő alaktól pedig méretein kívül 

 első sorban biológiailag különbözik; az átmene- 

 tek jelenléte azonban kizárja a faji önállóság 

 feltevését. Minthogy pedig a Varietas minor 

 (auct.) ügye ínég épen nincs tisztázva, ez 

 idő szerint a szóban forgó alakot, mint sub- 

 speciest sem akarom megnevezni, mindössze 



Aquila X. 



Wie wir sehen, ist die kleine Form schon 

 durch diese zwei Masse vom Typus unter- 

 scheidbar, doch giebt es schon unter diesen 

 3 Exemplaren eine Ubergangsform, die B. 



Alles zusanimengefasst, gelangen wir zu 

 dem Resultat, dass die in dem Sumpfe bei 

 Salona schaarenweise überwinternde kleine 

 Form von den mitteleuropäischen Exemplaren 

 in Färbung, Zeichnung und Grösse abweicht, 

 von der bei Spalato brütenden Form aber 

 ausser den Massen besonders in der Biologie 

 verschieden ist; wobei aber das Vorhanden- 

 sein der Übergangsformen die Annahme der 

 artlichen Selbstständigkeit ausschliesst. Weil 

 ferner die Sache mit der Varietas minor 

 (Auct.) noch überhaupt nicht ins Reine ge- 

 bracht ist, will ich die besprochene Form 

 derzeitig auch als Subspecies nicht benennen, 



11 



