200 



A madárvonulás megfigyelése 

 Szófiában Bulgáriában 



az 1902. év tavaszán. 

 Knud Andersentől Szófiában. 



Közli Haase 0. — Berlin.* 



Az alant következő madárvonulási adatokat 

 Knuu Andersen úr szíveskedett rendelkezé- 

 semre bocsátani. Midőn őket közzéteszem, 

 néhány szót előrebocsátok. 



Andersen naponta reggel 1 — ÍVj órát szen- 

 telhetett a megfigyelésre, azonfelül vasár- 

 naponként is olykor-olykor kirándult e végett. 

 Arra szorítkozott, hogy a városban a lehetőleg 

 legjobb megfigyelőhelyet válassza, honnan 

 a madáréletbeli mozgalmat pontosan szem- 

 ügyre vehette. Midőn feladatában ezen szűk 

 körre szorítkozott, gyorsan tisztába jutott az 

 iránt, hogy mi történik megfigyelőhelyén, s 

 igy csekély változások (bizonyos faj megér- 

 kezése vagy tovavonulása, szaporodása vagy 

 ritkulása a már meglevő fajoknak) sem kerül- 

 ték ki egykönnyen figyelmét. 



*Knud Andeesen úr megfigyelései klasszikusok és 

 rendkívül becsesek, mihelyt meggondoljuk, hogy a 

 Balkán központi területéről egyetlen összefüggő, jól 

 meghatározott ponton és következetesen végrehajtott 

 aviphaenologiai megfigyelésünk nincsen. Az a bölcs 

 mérséklet, mely arra bírta Andersen urat, hogy oly 

 teriiletet válasszon, a melyet át is tekinthetett, magá- 

 val hozta, hogy az egyes fajok felvonulásának egymás- 

 utánját megállapíthatta és a vonuló tömegek látható- 

 ságát, mint a rossz időjárással kapcsolatos tüneményt 

 sokszorosan megerősíthette. Az utóbbi szoros össze- 

 függésben van azokkal a fejtegetésekkel, a melyeket 

 nemes Lucám- a léghajón való megfigyelésekről közre- 

 adott, s melyek azt bizonyítják, hogy a vonuló madár- 

 nak a földet látnia kell, hogy az irányt megtarthassa. 

 Indíttatva érzem magamat, hogy e helyen úgy ANDERSEN 

 úrnak, mint Osoae Usane innak. ;i M. 0. K. lev. tag- 

 jának teljes elismerésemel nyilvánítsam. 



Herman Ottó. 



Beobachtungen über den Zug der 

 Vögel in Sophia — Bulgarien. 



(Frühling 1902.) 

 Von Knud Andersen - Sophia. 



Mitgeteilt von Ü. Haase 



Berlin." 



Die nachfolgenden Aufzeichnungen über 



den Zug der Vögel hat mir Herr Knud An- 

 dersen freundlichst zur Verfügung gestellt. 

 Indem dieselben hiermit der Öffentlichkeit 

 übergeben werden, sind einige einleitende 

 Worte vorauszuschicken. 



Die ganze Zeit, welche Herr Andersen den 

 Beobachtungen in der Natur widmen konnte, 

 ist 1 — l l /a Morgenstunde täglich, abgesehen 

 von einigen Ausflügen, welche hin und wieder 

 des Sonntags unternommen werden konnten. 

 Der Beobachter beschränkte sich darauf, ein 

 bestimmtes Beobachtungsgebiet in der Stadt 

 zu wählen - nach seiner Erfahrung das 

 beste der Art in Sophia — und hier den 

 Bewegungen im Vogelleben genau zu folgen. 

 Durch eine derartige Begrenzung seiner Auf- 

 gabe konnte der Beobachter sich schnell ein 

 vollständiges Bild davon machen, was sich 

 auf diesem Beobachtungsgebiete befindet, 

 dass selbst kleine Veränderungen (Ein- oder 

 Fortzug von Arten. Vermehrung oder Ver- 

 minderung der schon anwesenden Arten u.s.w.) 

 nicht leicht seiner Aufmerksamkeit entgingen. 



* Die Beobachtungen des Herrn Knud Andersen 

 sind klassisch und ungemein wertvoll, wenn wir 

 bedenken, dass wir vom Centrum des Balkangebietes 

 keine einzige zusammenhängende, auf einem gut be- 

 Stimmten Tunkte consequent durchgeführte aviphae- 

 nologische Beobachtung besitzen. Die weise Mässi- 

 gung. welche Herrn Andersen dazu bewog, das 

 Gebiet so zu bestimmen, dass er es stets übersehen 

 konnte, hat zur Folge, dass er das Nacheinander der 

 Aufzüge der Arten feststellen und die Sichtbarkeit 

 der ziehenden Massen, als vom üblen Wetter abhän- 

 gig, vielfach erhärten konnte. Das letztere hängt mit 

 jenen Erörterungen zusammen, welche v. Lucanus 

 auf Grund der Ballonbeobachtungen anführen konnte 

 wonach der ziehende Vogel die Erde nicht aus den 

 Augen verlieren darf, weil die Richtung des Zuges 

 hievon wesentlich alihängt. Ich spreche hier sowohl 



Herrn Andersen, als auch unserem con-. Mitgliede 

 Herrn 0. Haase meine vollste Anerkennung aus. 



Otto Herm i\ 



