âoi 



Szófia völgy, vagy mondhatni katlan fene- 

 kén terül, szinte gyűrűalakban körülvéve a 

 Balkán hegylánczolatai által, melyek délen, 

 közvetlenül a város mellett tekintélyes magas- 

 ságra emelkednek, úgy hogy a közülük ki- 

 emelkedő Vitos-hegy tetején még május végen 

 is hó nyomára akadunk. Szófia egész környéke 

 nagyon fátlan. Bent a városban csekély kiter- 

 jedésű park (Sándor-park) van; keleti határán 

 valamivel nagyobb (Boris-park) terül el ; a 

 Boris-park és a Vitos között berek foglalja el 

 a helyet, melyet a törökök „Kurubaglar"-nak, 

 az ott lakó németek leginkább meggyesnek 

 neveznek, s mely voltaképen nem egyéb, mint 

 néhány facsoport ésbokor, itt-ott kisebb-nagyobb 

 szabad terekkel. Ha még hozzátesszük, hogy 

 a környékbeli falvakat rendesen fák veszik 

 körül és hogy Szófiában is számos, ámbár 

 nem éppen nagy kiterjedésű kertet látunk, 

 úgy elmondtunk mindent, mi a várost és leg- 

 közelebbi környékét fák tekintetében jellemzi. 

 Igjzán szép erdő van pl. a Vitoson, többnyire 

 Fagus, Quercus, Betula, Ulinus stb. által 

 képviselve. 



A legjobb megfigyelőhely Szófiában és 

 környékén Andersen tapasztalata szerint a 

 Boris-park. Hogy csakugyan annak kell len- 

 nie, könnyen beláthatni ; mivel az egész kör- 

 nyék annyira fátlan, itt találkoznak mindazok 

 a madarak, melyek erdőt és parkot kedvel- 

 nek. „A mit itt ez egyetlen tavaszszal láttam, 

 az apró madarak betódulását és tömeges át- 

 vonulását — írja Andersen — tetemesen felül- 

 múlja mindazt, a mit sok éven keresztül Dá- 

 niában megfigyelni alkalmam volt". 



A vonulásra vonatkozó megfigyelések igen 

 rövid áttekintéssel kezdődnek, mely meg- 

 ismertet avval, hogy mit lehet Szófiában nyá- 

 ron, költés idején és mit télen látni. Ezzel 

 könnyen meg lehet Ítélni, hogy rendesen mi 

 találkozik itt, s mi az, mit a tavaszi vonulás 

 feltüntet. Különösen ki kell emelnem, hogy 

 midőn a szófiai költő és téli vendégmadarak- 

 ról van szó, csupán csak a várost s nem 

 egyszersmind környékét kell érteni, továbbá, 

 Aquila. X. 



Sophia liegt im («runde eines Thaies, eines 

 Kessels, könnte man sagen, fast ringförmig 

 umschlossen von den Balkanketten, welche 

 im Süden, dicht hinter dei- Stadt, sich in 

 dem Berge Vitosch zu ansehnlicher Höhe 

 erheben, von dessen Wipfel der Schnee Ende 

 Mai noch nicht vollständig- verschwunden ist. 

 Die ganze Umgegend von Sophia ist auf- 

 fallend baumlos. In der Stadt selbst findet 

 sich ein ganz kleiner Park (Alexander-Park); 

 an der östlichen Grenze der Stadt ein etwas 

 grösserer (Boris-Park) ; zwischen dem Boris- 

 Park und dem Vitosch ein Gehölz (auf tür- 

 kisch Kurubaglar. von hier wohnenden Deut- 

 schen am häufigsten Weichselhain genannt), 

 welches in Wirklichkeit aber nichts anderes 

 ist, als einige Baumgruppen und Gebüsche 

 mit grösseren offenen Plätzen dazwischen. 

 Wenn noch hinzugefügt wird, dass die Dör- 

 fer der Umgegend in der Regel von einer 

 Anzahl Bäume umgeben sind und solche ein- 

 schliessen, und dass in Sophia selbst sich 

 eine Anzahl Privatgärten von höchst beschei- 

 dener Ausdehnung befinden, so ist alles 

 Wesentliche genannt, was sich an Bäumen 

 in der Stadt und in ihrer nächsten Um- 

 gegend findet. Wirklich guten Wald findet 

 man z B. auf dem Vitosch, meist Fagus, 

 ausserdem Quercus, Betula, Ulmus u. s. w. 



Das nach Andersen's Erfahrung unbedingt 

 beste Beobachtungsgebiet in Sophia und 

 nächster Umgegend ist der Boris-Park. Dass 

 er es ist, wird man leicht einsehen ; gerade 

 weil die ganze Umgegend so baumarm ist, 

 vereinigt sich hier der Zug aller Wald und 

 und Park liebenden Vögel. „Was ich in 

 diesem einen Frühjahr hier an Einströmun- 

 gen, an Massen-Durchzügen von Kleinvögeln 

 gesehen habe", schreibt Andersen, „über- 

 steigt in bedeutendem Grade das, was ich 

 während vieler Jahre in Dänemark beobach- 

 ten konnte." 



Die Beobachtungen über den Zug werden 

 mit einer sehr gedrängten Übersicht einge- 

 leitet darüber, was sich im Sommer findet 

 (brütet) und was im Winter in Sophia ge- 

 sehen wird. Damit wird ein Mittel gegeben, 

 zu beurtheilen, was sich gewöhnlich hier 

 findet im Gegensatz zu dem, was sich wäh- 

 rend der Frühjahrswanderung zeigt. Aus- 

 drücklich sei hervorgehoben, dass „Sophia", 

 wo sowohl von Brutvögeln, als auch von 



26 



