hogy azokat a madarakat, melyek inkább 

 csak szórványosan mutatkoznak, úgymint: 

 Aquila imperialis (egyik legközönségesebb 

 balkáni ragadozómadár), Gyps fulvus, Vultur 

 monachus, Àquila naevia, Gypaëtus barbatus 

 stb. egészen kihagytam a felsorolásnál. Midőn 

 a tavaszi vonulásról van szó, ezek semmi 

 jelentőséggel sem bírnak. 



A feljegyzéseket illetőleg csupán néhány 

 szót említek, hogy micsoda jelenségek azok. 

 melyek az észlelő figyelmét felköltötték. Ne- 

 vezetes több apró madárnál az ismételt (kettős, 

 gyakran hármas, ritkán négyes) megérkezés; 

 eleinte igen korai, rendszerint gyöngébb és 

 egyenletes beköltözés, melyet Andersen azon 

 egyedek megérkezésének tekint, melyek arány- 

 lag közel költenek :i megfigyelőhelyhez ; 

 erre rövidebb-hosszabb szünet áll be, erre 

 következik hirtelenül a „choc", a tömeges meg- 

 érkezés. A hirtelenséget, a tömeget és az 

 időt tekintve azt hiszi Andersen, hogy ez 

 ama egyedekből áll, melyek Bulgária észa- 

 kiabb vidékén, de még mindig igen enyhe 

 éghajlat alatt költenek. Végre késői, szinte 

 hirtelen erős beözönlést különböztet meg, 

 melyről azt tartja, hogy az illető faj egyedei 

 valószínűleg északi klima alatt költenek. így 

 például : Phyllopneuste trochilusnál az első 

 megjelenést márczius 25-én lehet észrevenni, 

 két nappal később már töhb mutatkozik (első 

 beköltözés) ; 8 na]) múlva ezen faj hirtelen 

 tömegesen mutatkozik (második beköltözés) ; 

 körülbelül egy hónap múlva új tömeges be- 

 özönlés áll be (harmadik beköltözés). Más 

 példa a következő: Ruticilla phoenicura. Már- 

 czius 25-én többen jelentek meg és pedig 

 mind hímek ; 27-én még többen mindkét nem- 

 ből (a délibb szélesség alatt költők korai 

 beköltözése ez); azután egy hónapnál hosz- 

 szabb szünet, csak április végén, mikor 18 

 napon át egyetlen darab sem mutatkozott, 

 indul meg a tömeges megjelenés és pedig 

 csupán hímsereg; kevés nap múlva követi 

 ezt újólag tömeges megérkezés mindkét nem- 

 ből (az északiabb szélességek alatt honos 

 egyedeknek késői beköltözése ez). Harmadik 

 példa : márczius 25-én először mutatkozik a 

 ( íuculus conorus ; április 10-én több jelenik meg, 



Wintergästen die Hede ist — nur die Stadt 

 selbst bedeutet, nicht ihre Umgegend, und 

 dass die Vögel ganz ausgelassen sind, welche 

 sich mehr sporadisch zeigen, wie Aquila 

 imperialis (einer der allergewöhnlichsten Raub- 

 vögel im Halkam. Gyps fulvus, Vultur mona- 

 chus, Aquila naevia. Gypaëtus barbatus u. s. w. 

 Diese haben ja keine Bedeutung für eine 

 Darstellung, welche anf dem Frühjahrszug 

 begründet ist. 



Über die Aufzeichnungen im übrigen nur 

 einige Bemerkungen, welche auf Erschei- 

 nungen zielen, die die Aufmerksamkeit bei 

 dem Beobachter selbst geweckt haben. Be- 

 zeichnend für viele Kleinvögel ist die wieder- 

 holte (doppelte, sehr oft dreifache, selten 

 vierfache) Einwanderung: zuerst eine sehr 

 zeitige, in der Regel schwächere und gleich- 

 massige Einwanderung ; diese deutet Andersen 

 als die Ankunft der Individuen, welche in 

 einem verhältnissmässig nicht bedeutenden 

 Abstände vom Beobachtungsgebiete brüten; 

 darauf eine Ruhezeit von kürzerer oder län- 

 gerer Dauer, gefolgt von einem plötzlichen 

 „Choc'', einer Massen-Einströmung. Nach der 

 Plötzlichkeit, der Menge und Zeit zu urthei- 

 len. nimmt Andersen an. dass es die Indi- 

 viduen sind, welche nördlicher im Lande 

 brüten, alier doch noch in recht mildem 

 Klima. Endlich eine späte, gleichfalls plötz- 

 liche und starke Einströmung, wahrscheinlich 

 der im nördlichen Klima brütenden Indi- 

 viduen der betreffenden Art. Um ein be- 

 stimmtes Beispiel zu wählen : Phyllopseustes 

 trochilus: am 25. März wird die erste Spur 

 der Einwanderung bemerkt, zwei Tage später 

 sind verschiedene zur Stelle (erste Einwan- 

 derung); acht Taue darauf tritt diese Art 

 plötzlich in Menge auf (zweite Einwande- 

 rung); nach Ablauf von fast einem Monat 

 wieder ein plötzliches Massen-Einströmen 

 (dritte Einwanderung). Ein anderes Beispiel: 

 Ruticilla phoenicura: am 25. März wanderten 

 nicht wenige ein. recht bezeichnend alles 

 Männchen; am 27. mehrere, jetzt beide Ge- 

 schlechter (die zeitige Einwanderung der 

 unter südlicheren Breiten berührenden Indi- 

 viduen); darauf eine Ruheperiode von über 

 einem Monat : erst Ende April nachdem 



IS Tage hindurch nicht ein einziges Stück 



gesehen worden war 



findet ein Massen- 



Einströmen statt, wieder nur von Männchen. 



