25( > 



A rövidujjú pacsirta 



I Alauda brachydactyla (Leisl.)], 



Magyarország madárvilágának 



új jelensége. 



Die kurzzehige Lerche 



I Alauda brachydactyla (Leisl.)], eine 



neue Erscheinung in der Ornis 



Ungarns. 



Friwaldszky Imre 1 s utána Mojsisovics Ágost 2 

 s végre Madarász Gyula dr. 3 régebben meg- 

 jelent munkáikban felemlítik ugyan e medi- 

 terrán faját a pacsirtáknak hazánk orniszában, 

 de utóbb joggal törölték 4 nevét faunánkból, 

 mert adataik bizonyság nélkül szűkölködtek. 



A valószínűség ugyan a mellett szólt, hogy 

 ez a pacsirta, mely a Földközi-tenger vidékein 

 és Észak-Afrikában, valamint kelet felé Tur- 

 kesztánig és Északnyugat-Indiáig (itt az Alauda 

 brachydactyla dukhunensis fajtában) honos, 

 előbb-utóbb nálunk is fel fog bukkanni, annyi- 

 val inkább, mert szomszédságunkban, a Bal- 

 kán-félszigeten elég gyakori helyenként s mint 

 északra feltévedt vendég, vagy hatszor került 

 elő Angliában, mintegy harminczszor Helgo- 

 landon s elvétve Svájczban is és Németország- 

 ban Mainz vidékén. Brehm A. „Thierleben"- 

 jének magyarba átültetett kiadásában meg 

 jegyeztem,'' „lehetséges, hogy nálunk is 

 előkerül s mindezideig elkerülte figyelmünket". 



Feltevésem hamarosan valóra vált, mert 

 körülbelül ugyanaz idötájt, mikor ez idézett 

 sorokat leírtam, a rövidujjú pacsi/rta első 

 magyar példánya csakugyan megkerült, még 

 pedig a Királyhágón túl. Hausmann Ernő ugyanis, 

 fia néhai való Hausmann Vilmos nak, ki buzgó- 

 sággal kutatta Brassó vidékének madárvilágát, 



1 A Magy.Tud. Akad. Évkönyvei, XI. köt. 1865. 72. 1. 

 - Sep. Mitth. il. Naturw. Ver. Steierm. 1883. 85. I. 



3 Rendszeres névsora a magyarországi madaraknak, 

 1881. 20. 1. 



4 MadaeAsz Gy. dr.: Magyarázó a II. aemzetk. 

 óin. congr. alk. Budapesten rendezett magyarországi 

 madarak kiállításához 1891. \. Mojsisovics v, MojsvAr: 

 Has Thierleben d. oest.-ung. Tiefebenen. 1897. 



■ A/, Allatok Világa, IV. luit. Madarak, 1. köt. 

 1902. 22::. 1. 



Imre \. Friwaldszky 1 und nach ihm Amisi' 

 v. Mojsisovics 2 und endlich Gyula v. Madarász 3 

 führen diese mediterrane Lerchenart zwar in 

 ihren früheren Werken in der Ornis Ungarns 

 auf, sie strichen 4 aber später den Namen 

 derselben aus unserer Fauna mit Recht, da 

 ihren Daten Beweise mangelten. 



Die Wahrscheinlichkeit sprach zwar dafür, 

 dass diese Lerche, welche in den Gebieten 

 des Mittelländischen-Meeres und in Nord- 

 Afrika, dann gegen Osten bis Turkestan und 

 Nordost-Indien .letzteren Ortes als Subspecies 

 Alauda brachydactyla dukhunensis) heimisch 

 ist, früher oder später auch bei uns auftauchen 

 wird, umsomehr, als dieselbe auf der benach- 

 barten Balkan-Halbinsel stellenweise ziemlich 

 häufig ist und nach Norden verirrend etwa 

 sechsmal in England, gegen dreissigmal auf 

 Helgoland und vereinzelt auch in der Schweiz 

 und in Deutschland um Mainz vorkam. In 

 der ungarischen Ausgabe von Bruhm's „Thier- 

 leben" machte ich die Anmerkung:" „mög- 

 -lich. dass diese Art auch bei uns vorkommt 

 und bisher unserer Beobachtung entging". 



Meine Annahme bewährte sich auch bald, denn 

 beiläufig in derselben Zeit, als ich die citierten 

 Zeilen niederschrieb, wurde das erste ungari- 

 sche Exemplar der Tcurzzehig&n Lerche wirklich 

 erlegt, und zwar jenseits des Királyhágó-Ge- 

 birgs in Erdély (Siebenbürgen). Ernö Hausmann, 

 Sulin des weiland Vilmos II u rsMANN, eifrigen For- 



1 A Magy. Tud. Akad. Évkönyvei, M. köt. 1865 

 p. 7-2. 



- Sep. Mitth. d. Naturw. Ver. Steierm. 1883. p. 85. 

 Rendszeres névsora a magyarországi madarak- 

 nak. ISSI. p. 20. 



' lir. Gï v. Madab-Asz: Erläuterungen z. II. intern, 

 ornith. Congress zu Budapest, 1891. — A. von Moj- 

 sisovics von Mojsviir: Das Thierleben d. üst. -míg. 

 Tiefebenen 1897. 



' Az Állatok Világa, IV. köt. Madarak. I. kilt. 



1902. p. 22::. 



