L'I ül 



mélyes okokból való agyonhallgatását. Ám 

 ez lelkiismeret dolga. Ez a megjegyzés Mada- 

 rász úrnak ama positiv állítására vonatkozik, 

 hogy hasonló irányú munka megírását még 

 nem kíséreltek meg; csaknem négy eszten- 

 dőnyi ideje volt a jelzett mü észrevevéséhez. 



A nagyon szűkös bevezetésből igen elő- 

 nyösen válik ki az az utólagos elégtétel, 

 melyet Madarász boldogult Friwaldszky János- 

 nak ád. Madarász úr nem mindig gondolko- 

 zott igy erről az öreg, megbízható analitikus- 

 ról, a mit annak idején (Aquila VI. p. 323) 

 szemére is lobbantottam. 



Mielőtt a részletezésre térnék, meg kell 

 jegyeznem, hogy Madarász úr művét „Magyar- 

 ország madaraidnak czimezi, az összehason 

 litó eljárást hangsúlyozza, a mi arra a föl- 

 tevésre jogosít, hogy iparkodott az összes 

 hozzáférhető anyagot belevonni. De kiderül, 

 hogy M. csak a Nemzeti Múzeum és Csató 

 Jam is úr madáranyagát dolgozta fel, ellen- 

 ben — kisebb gyűjteményektől eltekintve - 

 Eszteeházy herczeg (ezelőtt Huszty i lékai, dr. 

 Almássy Gy. úr borostyánkői és Chernél J úr 

 kőszegi gyűjteményét, mely három együtt 

 5000-nél több példányból áll, tudományosan 

 van kezelve és fölszerelve, teljesen ignorálja; 

 legföljebb a végső szükségben - ■ pld. Pte- 

 roclurus exustus esetében — nyúl hozzá ezek- 

 hez is. De mi már jól tudjuk, hogy az emii- 

 tett gyűjtemények nélkül „Magyarország ma- 

 darai" czimü munkát lehetetlen megírni, - 

 ha csak nem töredékesen, a mit azonban a 

 czimben ki is kell fejezni ! 



A bevezetés a Mediterrán-régióhoz tartozó 

 formák közül 20 fajt sorol föl, a melyek 

 közül eddig Magyarország szűkebb értelem- 

 ben vett területén csak kettő fordul elő, tizen- 

 nyolcz pedig Horvátországnál és Slavoniánál 

 északabbra nem hatolt E tünet tudományo- 

 san összehasonlító tárgyalása teljesen hiány- 

 zik. Olyanforma kísérlet, hogy az ornist egy- 

 általában területekre tagozza, mikor pedig a 

 tágabb értelemben vett Magyarországnak al- 



geltend zu machen und zu berücksichtigen, 

 was einheimische Kräfte geschaffen haben, 



besonders wenn man auch für das Ausland 

 schreibt: diese Gesichtspunkte halten es also 

 nicht eben gestattet v. Chkrnkl's Werk ans 

 rein subjeetiven, persönlichen Gründen todt- 

 zuschweigen. Das ist freilich Gewissenssache. 

 Diese Bemerkung bezieht sich auf die posi- 

 tive Behauptung des Herrn v. Madarász, dass 

 kein Werk vorlag ; er hatte beinahe vier 

 Jahre Musse es zu bemerken. 



Sehr vorteilhaft sticht in der sehr knap- 

 pen Einleitung die nachträgliche Genugthuung 

 hervor, die v. Madarász weiland Johann von 

 Frivaldszky angedeihen lüsst. Herr v. Madarász 

 dachte nicht immer so über diesen alten, 

 verlässlichen Analytiker, was ich ihm seiner- 

 zeit in Aquila VI. pag. 323 'auch vorgehal- 

 ten habe. 



Ehe ich nun das Speciellere vornehme. 

 habe ich zu bemerken, dass Herr v. Madarász 

 sein Werk ..Die Vögel Ungarns" betitelt das 

 vergleichende Verfahren hervorhebt, was zu 

 der Voraussetzung berechtigt, dass er bestrebt 

 war, das ganze zugängliche Materiale einztt- 

 beziehen. Es stellt sich aber heraus, dass 

 V. M. nur das Materiale des National Museums 

 und jenes des Herrn Johann v. Csató bearbei- 

 tete, dagegen — abgesehen von kleineren 

 Sammlungen — jenes des Fürsten von Estek 

 házy - früher v. Huszty zu Léka, des 



Herrn Dr. G. von Almásy in Borostyánkő und 

 jenes des Herrn v. Chernél zu Kőszeg, welche 

 insgesammt mehr als 5000 Exemplare ver- 

 einigen, wissenschaftlich behandelt und aus 

 gestattet sind, gänzlich ignoriert, höchstens 

 im äussersten Notfalle — z. B. liei Pteroclu- 

 rus exustus zugreift. Wir wissen es aber, dass 

 ohne diese Sammlungen ein Werk ..Die Vögel 

 Ungarns" gar nicht geschrieben werden kann 

 — ein fragmentarisches allerdings. Das soll 

 alier schon der Titel besagen ! 



Die Einleitung führt als der Mediterran- 

 Region angehörige Formen 2t) Arten an, wo- 

 von bis jetzt nur zwei auch auf Ungarns - 

 sensu strictiori - - Gebiet vorkommen, acht- 

 zehn über Croatien und Slavonien nicht weiter 

 nach Norden gehen. Eine wissenschaftliche 

 vergleichende Erörterung der Erscheinung 

 fehlt gänzlich. Irgend ein Versuch dir Ornis 

 überhaupt nach dem Gebiet zu gliedern, wo 

 doch Ungarn — im weiteren Sinne des Wor- 



