276 



„Ptilocorys eristata senegalensis"-t kell irnia, 

 mert tudományosan csak ez helyes. Ez úton 

 jár ;i Hindern német iskola. 



Vagy pedig egészen elveti a subspecies 

 fogalmát, a megkülönböztethető eltéréseket 

 a species keretén belül mint varietásokal 

 tárgyalja s ezt az egész művön következe- 

 tesen végrehajtja, mint azt a régebbi angol 

 iskola oszlopai ma is teszik. 



Ezt a magyarázatot nem engedhettük el 

 M. úrnak, mert hiszen ö - mint tudjuk — 

 módszeres, a kezdő részéről is használható mii 

 alkotását ígérte és a „módszeres" kifejezés a 

 logikái es a legszigorúbb következetességei 

 már magában foglalja. 



Ila akar az angol, akár a német iskola 

 mintájára járunk el tudományosan, t. i. kö- 

 vetkezetesen, a fogalmak összezavarodása 

 minden kezdő megölője — el an hárítva; 

 de nem akkor, ha mint M., a meghatározási 

 táblázatban felnémetek, a leírásban pedig 

 ó-angolok vagyunk. - Ezzel nem azt akar- 

 juk állítani, mintha onnan volna a követke- 

 zetlenség, hogy valaki sem a németekkel, 

 sem az angolokkal nem akarja megrontani 

 a dolgát ; de a látszat mégis az. 



Ily módon minden subspeciesnek fajként 

 való beosztásával nagyon könnyen fölvihető 

 az ornisunk 364 fajra stb. stb. 



Vessünk most egy pillantást arra a módra, 

 melyen M. a saját irodalmával bánik. Szembe- 

 szökő ebben, hogy mindent elhallgat, a mi 

 annak idején, a múltban téves volt. mint 

 publicatio azonban ma is fönnáll. Jellemző 

 példaképen szolgáljon a fürj. A szerző, mint 

 tudjuk, nagy szeretettel idézett .. Magyarázó" - 

 jában (p. 99) egy korcsot: Coturnix coturnix 

 Perdix perdix sorol föl, noha nyilvánvaló 

 \oh. hogy csak a fürjnek bizonyos semi 

 melanistikus, egyéni színváltozata, annak elle- 

 nére is. hogy belőle Synoicus Lodoisiae Verr. 

 et Des Murs lett. Az angol irodalomban már 

 rég megtörténi a kiigazítás. Magam a helyre- 

 igazitásl az „Aquilában" VT. p. 236 eszkö- 

 zöltem egy újabb eset kapcsán. Minderre 

 fátyol van borítva. A fürjnek azonban további 

 szerepe is van. Az „Aquila" III. kötetében 

 p. l'Oli M. a Coturnix Baldamit támasztja föl 



muss unbedingl „Ptylocoris eristata-senega- 

 leiisis" gesetzl werden, was dann scientifisch 

 einzig richtig ist. Diesen Weg verfolgt die 

 moderne deutsche Schule. 



(»der alier er verwirft den Begriff Sub- 

 species gänzlich, behandelt die unterscheid- 

 baren Abweichungen im Rahmen der Species 

 als Varietät und führt dieses im ganzen 

 Werke consequent durch, wie es Säulen der 

 älteren englischen Schule auch heute thun. 

 Diese Erörterung konnte Herrn v. M. nicht 

 erspart werden, weil er ja -- wie wir wissen 

 - ein methodisches, auch für den Anfänger 

 brauchbares Werk r.u schliffen vorgab und 

 das Wort „methodisch" Logik und strengste 

 Consequent in der Durchführung schon in 

 sich schliesst. 



Man mag nun nach der englischen oder 

 deutschen Schule scientifisch, d. h. consequent 

 verfahren, so ist die Verwirrung der Be- 

 griffe — der Todfeind aller Anfänger 

 ausgeschlossen; nicht aber dann, wenn man, 

 wie M., in der analytischen Tabelle halb- 

 deutsch, in der Beschreibung altenglisch 

 ist. — Wir wollen damit nicht behaupten, 

 dass die Inconsequenz darin wurzelt, weil 

 man es sich weder mit den Deutschen, noch 

 mit den Engländern verderben wollte ; den 

 Anschein hat es aber doch. 



Auf diese Art, durch die Einreihung jeder 

 Subspecies als Art, kamen dann sehr leicht 

 364 Arten für die Ornis heraus. U. s. w. 

 u. s. w. 



Wir wollen nun einen Blick auf die Ari und 

 Weise werfen, wie M. seine eigene Literatur 

 behandelt. Hervorstechend hiefür ist, dass er 

 alles unterdrückt, was seinerseits in der Ver- 

 gangenheit Irrthum war, als Publication aber 

 auch heute aufrecht dasteht. Als charac- 

 teristisches Exempel möge die Wachtel die- 

 nen. Bekanntlich führt er in seinen „Er- 

 läuterungen", die er mit grosser Vorliebe 

 citiert (p. 99), einen Bastard: Coturnix cotur- 

 nix X Perdix perdix an. obzwar es auf der 

 Hand lag. dass es nur eine semi-melanistische. 

 individuelle Farbenveränderung der Wachtel 

 ist, trotzdem, dass daraus ein Synoicus Lo- 

 doisiae Verr.-et Des Murs gemacht wurde. In 

 der englischen Literatur war die Richtigstel- 

 lung- längst erfolgt. Ich führte die Berich- 

 tigung in „Aquila" VI. p. 236 nebst An- 

 führung eines neueren Falles durch. Das 



