30 De opariga fenorna. 



tare än de andra, och af en helt annan form, med lioptryckt 

 öfre ände. De följande njellantaggbenen med sina tillhörande 

 fenstråiar i den främsta r3'ggfenan äro till antalet vanligen 14. 

 Alla strålarne i denna fena äro starke taggstrålar, d. v. s. äro 

 enkle, oledade, styfve och spetsige, med en långsgående fåra 

 fram- och baktill, antydande deras bildning af 2:ne med hvar- 

 andra förenade sidohälfter. De i denna fena, som äro mest ut- 

 bildade, hafva vid sin bas ett litet häl, genom hvilket går en 

 ring i öfre änden af deras mellantaggben, så att de genom ett 

 slags lås äro bundne vid de sednai'e. Dessutom är der i led- 

 gången mellan strålarne och mellantaggbenen ett litet rörligt 

 ben, som Cuvier anser för en aflossad epiphys. Det^l.-sta strål- 

 bärande mellantaggbenet är det största af alla, och är starkt 

 utstående framtill. — Den 2:dra ryggfenan, som är skild frän 

 den l:sta genom en lucka, som uppstår deiigenom, att dess 

 första mellantaggben icke bär någon stråle, är något kortare, 

 och har 22—23 strålar, af hvilka den främste eller stundom de 

 2 främste äro taggstrålar och de öfrige ledade, grenige och 

 mjuke. Dess l:sta mellantaggben har sitt läge mellan neural- 

 taggarne af 18:de och 19:de bålkotorna. T allmänhet äro de 

 denna fena tillhörande mellantaggbenen smala och långsträckta, 

 och de bakre äro mindre och smalare än de främre, och de ba- 

 kerste fenstrålarne äro ätvenledes de minste. Artikulationen 

 mellan fenstrålarne och deras resp. mellantaggben är liknande 

 den å l:sta ryggfenan, men dock ej fullt så stark. De båda 

 sidohalfvorna af de mjuke fenstrålarne äro ej så starkt samman- 

 vuxna som de å taggstrålarne, och kunna lätt skiljas från hvar- 

 andra. — Analfenan är betydligt mindre än de föregående, och 

 har endast 13 mellantaggben och 13 fenstråiar, af hvilka den 

 siste är dubbel. De 2:ne främste sti'ålai'ne äro taggstrålar, och 

 de öfrige ledade och grenige, och den siste är dubbel. De fleste 

 af de mjuke strålarne äro längre än de i den 2:dra ryggfenan, 

 och strålarnes artikulation med sina resp. mellantaggben är lik 

 den samma uti nämnda fena. Mellantaggbenen äro smala, lik- 

 som de som tillhöra den 2:dra ryggfenan, och det l:sta är det 

 största, samt har en reguliert fyreggad form, d. v. s. de främre 

 och bakre eggarne äro ej mera utstående än sidoeggarne. De 

 5 — 6 främre äro fastade med sine spetsar vid aponeuroser i 

 köttet under och framom den l:ste ha3maltaggen i stjerten, och 

 de andre uppstiga något mellan spetsarne af de främre hseraal- 



