Främre extremiteterna. 31 



tagganie. — Stjertfenau, som är temligeu djupt klufven har 17 

 fullständige ledade strålar, hvilka alla, med undantag af de 

 båda ytterste, äro grenige. De 8 öfre af desse strålar äro fa- 

 stade på deu öfre afdelningen af stjertfenans basalskifva, och 

 de öfrige på den undre D:o. För öfrigt förefinnas en del korta 

 strålar vid såväl öfre som undre kanterne af stjertfenans bas. 



Extremiteterua. 



Främre extremiteterna. Alla till dessa hörande ben 

 äro pariga. De ben, genom hvilka främre extremiteterna eller 

 skuldergördeln är fästad vid hvardera sidan af kraniets bakre 

 del, äro ytliga till kraniet hörande appendikulära hudben, och 

 tillhöra således i sjelfva verket icke främre extremiteterna, men 

 då de hafva nämnda saraband med och betydelse för dessa, vilja 

 vi dock här beskrifva dem i förening med de sednare, enligt 

 hvad vi redan ofvan pag. 21 anfört. De äro 2:ne: 1 å hvar- 

 dera sidan, och hafva formen af en klyka eller gaffel, hvars öfre 

 gren är fästad till öfre sidan af os cpoticuui, och nedre D:o till 

 bakre kanten af o. opisthoticum, den sednare medelst biosk. 

 Deras bakre enkle del är kort. hoptryckt och tunn, med skarpa 

 kanter, af hvilka den öfre och baki'e äro afrundade, den sednare 

 bildande vid sin förening med den undre en trubbig spets. Vid 

 de båda grenarnes förening är å yttre sidan ett kort utskott, 

 och nämnde sida är ojeran af slemgropar. Detta ben har, såsom 

 redan ofvan blifvit uppgifvet, af Parker erhållit benämningen 

 os posttcmporah^). — På inre sidan af detta bens enkle hop- 

 tryckte del är det öfversta af de skuldergördeln egentligen till- 

 hörande benen fästadt : öfre nijcÅeJhcrict eller siipraclavliida. 

 Parker-). Det är af en aflångt elliptisk form och vid dess öfre 

 ände afknipet, så att det der har en hals, som vid spetsen före- 

 ter en förtjockning eller hoptryckt ledknapp, för artikulationen 

 med det föregående benet. Dess undre eller främre del är tjock, 

 och dess bakre eller öfre tunn, och på inre sidan är det urhål- 



1) G. CuviEK (Hist. nat. des Poiss. T. I, pag. 373) har kallat det 

 surscapnlaire, och deraf hafva sednare författare bildat namnet os supra- 

 scapulare. 



2) A Monograph on the Structure and. Development of the Shoulder- 

 Girdle and Sternum in the Vertebrata, Ray Society 1868, pag. 55, pl. II, 

 tig. 7 och 8. — Af Cuvier (1. c.) har det fått benämningen scapnJaire, 

 och af andra författare namnet scapula. 



