Taggfeningar. 43 



l:sta Underordningen ACANTHOPTERYGJI, Artedi. 1738. 

 (AcaritJiojjten, Bonajiarte. 1837). 



Taggfeningar. 



Gälarna äro Jcamfoymiyn^ och bfver- och mcUanIcälcshenen 

 äro iclxc sammanvuxna. De främre stråJarne i ryggfenan, 

 eUer aUa strålarne i l:sta ryggfenan, om 2:ne sådana fenor 

 Jörefimias, äro oledade och mer eller mindre styfve och tagg- 

 spetsade. Simhlåsan, om sådan för( finnes, utan luftgång. 



Denne underordning är i allmänhet rikare på arter än de 

 andre, om än ej samma förhållande eger rum inom vår fauna, 

 och repi'esentanter för den samme törekomnia både i hafvet och 

 i de färska vattnen, eliuru de fleste tillliöi^a det förra. Uti sin 

 skelettbyggnad visa de sig högre utbildade än mjukfeningarne, 

 och de torde deiföre i öfverensstämmelse med G. Cuvieb's åsigter 

 böra betraktas såsom de högst utbildade fiskarne. 



Vi bifoga här en synopti>k tabell öfver denna underordnings 

 båda kohorter. 



ACANTHOPTERYGII 



De enkle strålarne 

 i ryggfenan .... 



K o 11 o r t e r : 

 med en väl utbildad och tjdlig 

 längsgäeude fåra åtminstone å 

 bakre sidan 1. Eiiacanthini. 



utan fiiia, eller med otydlig så- 

 dan endast å bakre sidan .... 2. Pseudacanilnni. 



l:sta Kohorten EUACAXTHINI. 

 Äkta Taggfeningar. 



De enkle strålarne i främre delen af ryggfenan, eller i 

 d( n främre ryggfenan, om 2:ne sådana förefinnas, hafva en 

 väl utbildad och tydlig långsgående fåra å hade främre och 

 hal-re sidorna, eller endast å den sednare, eller oclc å sidorna. 



Denna kohort innesluter de högst utbildade taggfeningarne, 

 och hos de hit hörande fiskarne äro taggstrålarne tjockare, styf- 

 vare och mera stickande än hos dem af den 2:dra kohorten. De 

 förete en särdeles rörlig ginglymus-artikitlation med sina till- 

 hörande mellautaggben, och hos de högst utbildade förefinnes 



