12 Kraniet. 



nasal" kavitet'). — Det öfre silbeiiet (o. sapraethmoideuni') är 

 här starkt förbeiiadt, så att föga brosk är synligt luellan det 

 och de angränsande benen. Det kännes lätt derigenom att det 

 ofvan betäcker en del af kraniets främre ände eller nosdel (nasal- 

 del), samt företer på raidten ofvan 2:ne tydlige knölar. Det är 

 af irreguliert rhomboidisk form, samt sträcker sig ej sä långt 

 fram som plogbenet. Baktill gränsar det till pannbenen, på si- 

 dorna till sidosilbenen och plogbenet, framtill till det sist nämnda 

 benet och undertill till midtelsilbenet. En broskbeklädd öppning 

 företinnes å midten af hvardera sidan mellan det och plogbenet, 

 och intill denne har öfverkäkbenets afrundade öfre ledutskott 

 medelst sammanbindande brosk sin artikulation. 



6. Hjessbenen. — • Dessa båda ben äro temligen små, men 

 bidraga till bildningen af bakre delen af hjernskålens öfre parti. 

 De hafva sitt läge framom o. rpotka, och äro åtskiljda från 

 hvarandra genom öfre nackbenet, och gränsa således inåt till 

 detta. Bakåt gränsa de till o. epotica, framåt till pannbenen, 

 och utåt till o. pterotica. Mellan dem och o. epotica och pte- 

 roiica är, såsom redan ofvan blifvit anfördt, en mycket djup 

 grop, hvars främre hörn ömsintes af hjessbenen, hvilka derföre 

 här i sin bakre kant hafva en djup inskärning, och hvilka äfven 

 bilda en stor del af denne grops tunne och genomsigtige \'i\gg. 

 De sträcka sig ungefär lika långt fram som det öfre nackbenet. 



7. Pannbenen. — Dessa äro, såsom vanligt, till antalet 

 tvenne^), och äro störst af alla dem, som bilda kraniets öfre 

 vägg samt intaga större delen af dennes längd. De äro i be- 

 röring med hvarandra nästan under hela deras längd, och intet 

 brosk är synligt vid suturen dem emellan, eller vid suturerna 

 mellan dem och de till dem gränsande benen. Den först nämnda 

 suturen, som är "falsk", företer ojemna böjningar samt är ej 

 riktigt median. Hvartdera benet har något närmare den bakre 

 änden en ossificationspunkt, hvarifrån radiära ojemnheter eller 

 veck utgå och sträcka sig till alla kanter af det samma. På 



1) Af en del författare, t. ex. Agassiz, Stannius och Bruch upp- 

 tagas de ofvan anförda orbitosphenoidbenen såsom tilUiörande uiesethmoid- 

 benet och utgörande dettas bakerste afdelning. 



2) CDVlER(anf. st. pag. 326) anser detta ben såsom motsvarande de högre 

 ryggradsdjurens lamina perpendicularis, och andra författare, såsom Agassiz 

 cell Stannius kaUa det os nasale, och anse, att det är ett oparigt näsben. 



3) Det händer dock stundom att de äro sammanvuxna till ett ben. 

 Så t. ex. hos torsken. 



