G Kraniet. 



börja imder utvecklingen att bildas öfver arapuUan och bågen 

 af den horisontelie canalis semicircularis. — 3:dje paret, o. 

 opisthotica, HuxLEY, äro hos ifrågavarande tisk') af obetydlig 

 storlek, men dock distinkta. De äro belägna å yttre kranial- 

 väggen under föregående paret. Deras gränser äro: framåt till 

 o. prootica, uppåt till o. pterotica, och nedåt och inåt till o. 

 €Xoccij)italia och epotica. De äro af en suboval form samt tem- 

 ligen tunna, och de äro tjockast baktill, der de hafva ett led- 

 utskott för artikulationen med deu undre grenen eller utskottet 

 af o. piostteniporaJe^ och äfven de tjena således till fäste för 

 skuldergördeln. Under sin utveckling börja de bildas öfver am- 

 pullan af den bakre canalis semicircularis (enligt Parker), samt 

 äro broskben. — 4:de paret. o. prootica, Huxley^), som äro be- 

 lägna framom o. exoccipitalia och opisthotica och framom och 

 under o. pterotica, äro de största af alla de periotiska benen, 

 samt utgöra större delen af hjernskålens sidoväggar. De äro dess- 

 utom lätt bestämbara derigenora att de i sin midt hafva fora- 

 mina, som äro öfvertäckta af en benbrygga, och de förete en 

 radiärt ojeran yta. Deras gränser äro : framåt till o. alisphenoidea 

 eller kilbenets stora vingar, men nedanför dessa är deras främre 

 kant fri; uppåt till o. pterotica och sphcnotka; nedåt till o. 

 paraspjhenoideum, och på inre sidan af deras nedre och främre 

 delar till o. hasisphenoideum, som här med dem är förenadt ge- 

 nom tydliga suturer; och bakåt till o. pterotica, op)isthotica och. 

 exoccipitaVia. Framtill förete de en snedt ingående bugt, som 

 dock är utfylld eller upptagen af o. alisplienoidciini, och derför 

 lätt kan förbises. Den delen, som begränsar denne bugt un- 

 dertill samt är förenad med de små vingformiga sidoutskotten 

 af o. paraspJienoideum, hvilka af Parkera) blifvit benämnde "basi- 

 temporal wings", eller alcB hasitemporales ossis parasphenoidei, 

 skjuter mycket längre fram än den öfre delen, hvars främre 

 kant är nästan vertikal, och den slutar framtill med en trubbig 

 spets, som ej når så långt fram som de näranda alce. Uti den 



1) Hos somliga fiskar äro de otydliga eller försvunna samt samman- 

 smälta med föregående paret; hos andra fiskar, såsom torskfiskar, äro de stora . 



2) Af CuviER och OWEN hafva de blifvit ansedda för kilbenets stora 

 vingar, och derföre erhållit benämningen aJcs magiue ossis sphenoidei ända 

 till dess deras rätta natur af Huxley först och Parkék sedan blifvit å- 

 dagalagd. 



3) Philosophical Transactions, vol. 163, pag. 99. 



