2 Allmänna karakterev. 



samma bemärkelse som hos de högre ryggradsdjuren) saknas. 

 Nackbenet (hos benfiskarne) har oftast ingen ledknapp, men hos 

 många fiskar, t. ex. Percider, Scorpseniner och Cottiner m. fl. 

 förekomma 2:ne tydliga ledknappar eller zygapophyser, bildade 

 endast af ossa cxoccipitalia (occipitalia lateralia), och artiku- 

 lerande med kroppen af l:sta kotan. Hos benfiskarne är basi- 

 lardelen af nackbenet (basioccipitale) förbenad, och har vanligen 

 en kankav bakre yta, som genom synchondros är fästad till eller 

 förenad med första kotan på samma sätt som kotorna sins 

 emellan äro förenade, samt liknar ytorna vid ändarne af kotornas 

 kroppar i allmänhet. Hos samma fiskar är hvarje underkäks- 

 gren vanlii>;en sammansatt af 8:ne ben, och dess fäste vid kra- 

 niet förmedlas af ett af flera ben bildadt »suspensorium», hvars 

 nedersta med underkäken artikulerande ben motsvarar föregående 

 3:ne djurklassers quadratben och däggdjurens mallens^) och öf- 

 versta med kraniet artikulerande ben motsvarar däggdjurens 

 incus-). Vid det öfversta benet i detta suspensorium (os liyo- 

 mmnlihulare) är tungbensapparaten, eller de så kallade visceral- 

 bågarne, som bära gälarne, upphängd. Extremiteterna äro pariga 

 fenor (bröst- och bukfenor), som äro försedda med ben- eller 

 broskartade fenstrålar. Kroppsformen är omvexlande: stundom 

 kort och tjock, eller bred, eller ock hög, och stundom smärt 

 och långsträckt, ja t. o. m. lineär. Den typiska fiskformen 

 fforma elegantior") är laxens fonu, d. v. s. något hoptryckt 

 spolformig, afsraalnande framåt och isynnerhet bakåt, och utan 

 skarpa eller tydliga gränser mellan kroppens särskilda afdelnin- 

 gar, hufvud, bål och stjert, och utan hals. Stjerten bär meren- 

 dels vid spetsen en vertikal och af fenstrålar stödd fena. ' Krop- 

 pen är vanligen betäckt af Qäll eller plåtar^), som bildas i sjelfva 

 huden (cutis), i hvilken man äfven merendels träffar så kallade 

 slemafsöndrande organer, som sannolikt äro säte för eji egen- 

 domlig sensibilitet, och stå i förbindelse med en långsgående 

 rad af öppningar å hvardera sidan af kroppen: den så kallade 

 sidolinien. 



1) HuxLFY: Proceed. of tlie Zoolog. Society of London 1869, pag. 391. 



2) HuxLEY: ibm. pag. 405, och Parker and Bettany: The Mor- 

 phology of the Skull, pag. 351. (1877). 



3) Man har kallat dessa fjäll eller plåtar dermalskelett eller hud- 

 skelett, eller ock yttre skelett, ehuru det naturligtvis är af helt annan be- 

 skaffenhet än Arthropodernas. 



