50 Aborrtiskar. 



exemplar från Helsingland innehålles kroppens störste höjd, som- 

 är belägen öfver bukfenornas bas, ungefär 8 1/2 gånger i total- 

 längden, och bukens protilkontur är rät, och detta exemplars 

 höjd är derföre ej mycket större än den hos fullvuxne individer,, 

 ehuru ryggkanten framtill företer en betydligt starkare båge än 

 den hos desse vanlige, och ännu mera än den hos yngre, ehuru 

 exemplaret ej är mera än b^,\ tum vkm. långt, och således bör 

 anses för ungt. Bakom analfenan har det en stark afsats, och krop- 

 pens stjertafdelning har en abnorm (X-formig böjning, och denna 

 afdelning är kortare än vanligt. l:sta ryggf. har 1.5 strålar, den 

 2:dra D:o 2 taggstrålar och 14 mjuka strålar, och analfenan 2 

 taggstrålar och 9 mjuka strålar. Dess färg har varit mörk, och 

 bröstfenorna tyckas hafva haft samma grägrönaktiga färg som 

 mellerste delarne af kroppssidorna. Orbitas längddiameter är, lik- 

 som hos yngre i allmänhet, ungefär lika med pannans (interorbital- 

 fältets) bredd. Bukfenorna räcka med sine spetsar nära intill anus. 

 Hos det andra exempl., från Upland, som har den starkt bågböjde 

 ryggen ej så tvärt uppstigande bakom nacken, innehälles kroppshöj- 

 den något litet mera än 3 i/o gånger i totallängden, och dess stjert- 

 afdelning är starkt uppåt böjd. — Framl. Pi'ofessor F. Wahl- 

 gren') har visat, att denna varietet är en följd af en missbild- 

 ning eller "rhachitism i olika delar af ryggradspelaren''', bvar- 

 igenom en del kotor blifvit niycket kortare än de eljest normalt 

 äro, och dessas "spinalutskott" blifvit mera rätt uppstående. 



2. Gnldahorre eller (inJdfärgad ahorre. Denna varietet 

 är, såsom namnet utvisar, en färgvarietet, hvilken utmärker sig" 

 derigenom att färgen hos den mest utbildade varieteten öfver 

 hela kroppen är starkt rödgul, eller något rödare än hos den 

 vanlige guldfisken (Cyiirinns auraius), med blott otydliga mär- 

 ken efter svarta fläckar på ryggen. l:sta ryggfenan har såsom 



1) Öfversigt af Kongl. Vet. Akad:s Förli. 187.3, M 8, pag. 61. -- 

 Denna missbildning är emellertid ej inskränkt endast till aborren. A här 

 varande Universitets Zool. museum förvaras ett på samma sätt missbildadt 

 och förkrympt exemplar af Salmo salar från Elfkarleby; och v. KlTTLlTZ 

 (Denkwurdigkeiten einer Eeise nach d. russischen Amerika etc. Bd. I, pag. 

 263) har lemnat en afbildning af Salmo proteus, Pallas från Sitcha (samt 

 dessutom från Kamtschatka och östra Sibirien), hvilken i formen öfverens- 

 stämmer med det nämnda exemplaret af Salmo salar, och tyckes hafva 

 lidit af samma missbildning. PALLAS beskrifning (Zoograph. Rosso-As.) an- 

 tyder äfven detta, och det synes som denna missbildning skulle vara normal 

 hos nämnde art. 



