Hafsaborreii. 57 



kant, och nä med sin bakre spets ungefär midt nnder I :sta lygg- 

 fenan, och hafva 17 strålar i). BuTifenorna, som hafva sitt fäste 

 något bakom bröstfeiiornas D:o, men dock framom den vertikala 

 linia, som dragés genom början af l:sta ryggfenan, hafva 1 tagg- 

 stråle och 5 mjuka strålar, och räcka med deras bakre spetsar 

 något bakom spetsarne af bröstfenorna. Stjertfenan, som i bakre 

 kanten är teraligen grnndt inskuren eller klnfven och har flikarne 

 tillspetsade, har 17 fullständige strålar, och är vid basen ett 

 temligen långt stycke ut fjällbetäckt. — Fjällen äro mindre 

 och tunnare än aborrens, och deras antal uti sidolinien är om- 

 kring 80. På deras främre i huden sittande del hafva de om- 

 kring 18 — 20 från centrum utgående radiära faror. Deras bakre 

 frie kant har fina radiära taggar. Den i huden sittande kanten 

 har grunda inskärningar, som göra denne kant ojemn, men dock 

 icke bilda några utstående tänder, såsom hos aborren.-) Sido- 

 Jmien, som börjar vid den öfre gränsen för gälspringan, sänker 

 sig något eller företer en svag böjning nedåt under midten af 

 l:sta ryggfenan och går derefter nästan rät till midten af stjert- 

 fenans bas. — Färgen något föränderlig efter åldern. Kos den 

 äldre fisken enligt Malm: Nosspetsen, hufvudet ofvan, ryggen, 

 rygg-, anal- och stjertfenorna svartaktigt grå, ryggen med stål- 

 blå glans och en silfverhvit fläck på midten af hvarje fjäll, 

 hvarigenom en silfverhvit anstrykning uppkommer ("argenté'', 

 Ctivier). Bröstfenorna, slutet af analfeuan och dennas rot grå- 

 bvitaktiga. Bukfenorna helt hvita. Sidolinien gråhvit. Kinderna 

 hufvudet undertill och buken silfverhvita, sidorna af nacken och 

 gällocken med någon raessingsglans. På spetsen af gällocken en 

 nästan svart fläck af ögats diameter. Roten af bröstfenorna 

 svartaktig. Iris brunaktigt svart med någon bronsglans iVam- 

 och baktill samt en smal messingsgul ring närmast pupillen. 3) 

 Unga individer, stundom af ända till en fots längd enligt Cuvier 

 & Valenciennes, hafva ryggen och öfre delen af kroppssidorna 

 försedda med talrika och tätt sittande små och rundade svart- 



1) Nilsson uppgifver 15 eller 16, men vi hafva räknat 17, hvilket 

 äfven Malm funnit. 



2) Vi hänvisa för öfrigt till A. Engström, anf. st. pag. 18, tab. I, 

 %. 3-4. 



3) Af Cuvier & Valenciennes beskrifves iris såsom silfverhvit, och 

 på exemplar, som länge legat i sprit, har den denne färg med någon gul 

 skiftning. Enligt Schagerström äro kroppssidorna "silfverfärgade med liten 

 brytning i mässing". 



